ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7315/20 Справа № 210/161/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи :
позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»
відповідач- ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. в м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (далі - ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» ) звернувся 14.01.2020 року до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 01.01.2015 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкових територій у Металургійному районі м.Кривого Рогу та за період з 01.06.2016 року по 01.01.2019 року, здійснював утримання квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що відповідач не сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, утворилася заборгованість, тому позивач змушений звернутись до суду, та просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» борг в розмірі 3477,32 грн., 450,17 грн. - суму інфляційних збитків, 173,49 грн. 3% річних та судовий збір в сумі 1921,00грн.
РішеннямДзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позивач ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про повне задоволення позовних вимог та стягненні понесених позивачем судових витрат за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.
Скаржник зазначає, що з 01.01.2015 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Дзержинському районі м.Кривого Рогу на підставі Договору з Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, яке є балансоутримувачем багатоквартирних будинків, зокрема будинку АДРЕСА_2 в якому проживає відповідач.
Позивач звертає увагу суду на те, що нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводяться на підставі: Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 24.06.2004р. №1875-ІV; Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 9 листопада 2017№2189-VІІІ; Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №435 від 27.12.2011; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №419 від 14.12.2011; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №176 від 12.04.2017; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005р.; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.09.2004р.
Наголошує на тому, що позивачем була надано відповідачу за адресою квартири АДРЕСА_1 , власником, якої є відповідач ОСОБА_1 послуги з утримання будинку, споруд і прибудинкової території на загальну суму 3477 грн. 32 коп., за період з 01.06.2016 по 01.12.2019, що підтверджено розрахунком заборгованості, тобто позивач у вказаний період надавав своєчасно, безперебійно та належної якості житлово-комунальні послуги споживачу, відповідачу по справі. Посилаючись на ст.144 Конституції України, позивач зазначає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 24.06.2004р. (діяв на момент виникнення заборгованості) органи місцевого самоврядування встановлюють ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги у сфері надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків. На виконання цих норм Виконавчий комітет Криворізької міської ради прийняв Рішення №435 від 27.12.2011 та №231 від 10.05.2017, в якому визначено перелік робіт на виконання послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, періодичність та строки їх виконання, механізм проведення перерахунків, окрім того рішенням №419 від 14.12.2011 та №176 від 12.04.2017 – встановлено розмір тарифу на послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території для населення Дзержинського району м.Кривого Рогу по кожному будинку окремо (рішення додані до скарги). Скаржник вказує, що саме органи місцевого самоврядування визначили та затвердили економічно обґрунтовані ціни/тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Позивач, зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі будинку, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи, тобто нарахування здійснювались згідно встановлених тарифів та площі квартири, яка належить відповідачу на праві власності.
Скаржник наголошує на тому, що, суд, відмовляючи у задоволенні позову, послався на доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, зокрема на відсутність в справі доказів, які саме послуги надавалися відповідачу та за якими тарифами. Оскільки позивач не отримував відзиву на позов, тому не мав змоги надати докази на спростування тверджень відповідача, а саме: картки відомостей по видам послуг по будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі з розрахунком щодо квартири відповідача (картки додані до апеляційної скарги).
Окрім того, позивач вказує, що у відзиві на позов, відповідач не заперечує того факту, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрована у квартирі з 14.06.1976 року, що підтверджено випискою з НОВА-КОМ. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що з боку відповідача жодних доказів на підтвердження укладення нового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 або недійсність раніше укладеного договору до позивача не надходило.
Також, позивач вважає, що суд позбавив позивача права на подання відповідних доказів, оскільки позивач взагалі не отримував відзив на позов, тому, документи, які додані до апеляційної скарги не були представлені суду першої інстанції і їм не була надана відповідна правова оцінка, у зв`язку з чим, просить визнати поважними причинами неподання документів у зв`язку із введеними на території України карантинними заходами та прийняти до розгляду документи долучені скаржником до апеляційної скарги.
Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст.367ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 27.12.2013 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» був укладений договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району. (а. с. 7). В розділі 4 даного договору вказано, що він діє з моменту підписання протягом 1 року. Договір може бути пролонгований на той самий термін зі згоди сторін. (а. с. 7-8).
Згідно довідки розрахунку заборгованості ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» за адресою 50000, м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 51/28, заборгованість за комунальні послуги становить 3477,32 грн. за період з 01.06.2016 року по 01.12.2019 року (а.с.4).
Інфляційні збитки становлять 450,17 грн. та 3% річних становить 173,49 грн. (а. с.5).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» в задоволенні, пред`явлених до  ОСОБА_1  позовних вимог в повному обсязі виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що відповідач ОСОБА_1  є власником приміщення за адресою АДРЕСА_3 , є  споживачем послуг які надає позивач, які саме послуги надавав позивач та згідно яких тарифів надавались послуги, відсутній договір пролонгування про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району, а тому між сторонами немає взаємних прав та обов`язків.
Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись із висновками суду першої інстанції та не погоджується із доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте, колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, а їх виконавцем - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст.20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах кореспондує обов`язок виконавця забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
У відповідності до п.5 ч.1 ст.20 вказаного Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.
Частиною 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Позивачем до апеляційної скарги додано наступні докази: копія додаткової угоди до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Дзержинському районі від 23.12.2014; Рішення виконавчого комітате Криворізької міської ради №435 від 27.12.2011р.; Рішення виконавчого комітате Криворізької міської ради №231 від 10.05.2017р.; Рішення виконавчого комітате Криворізької міської ради №419 від 14.12.2011р.; Рішення виконавчого комітате Криворізької міської ради №176 від 12.04.2017р.; картки відомостей по видам послуг по будинку АДРЕСА_2 за період з 01.06.2016 по 01.12.2019; виписка з НОВА-КОМ за адресою: вул.Героїв АТО,51/28, які скаржник просив прийняти як докази на підтвердження, заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що суду першої інстанції ці докази не були надані з поважних причин.
При цьому позивач вказує на те, що він не отримав від позивача копію відзиву на позов у зв`язку з чим був позбавлений права надати відповідь на відзив та надати суду докази на спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції визнати причини не подання наведених вище доказів до суду першої інстанції поважними та взяти їх до уваги під час апеляційного перегляду справи.
Колегія суддів вважає, що надані позивачем до апеляційної скарги письмові докази, які не були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та які скаржник просив взяти до уваги під час апеляційного перегляду справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи, виходячи з положень ч.8 ст.83, ч.3 ст.367 ЦПК України, можливо прийняти до розгляду судом апеляційної інстанції.
Нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводяться на підставі: Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 24.06.2004р. №1875-ІV; Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 9 листопада 2017№2189-VІІІ; Постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» де визначено; що тариф на поснули розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку інших послуг; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005р.; Наказу Держкомітету України з питань житлово-комунального господарства №150 від 10.09.2004р.
Рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради №435 від 27.12.2011р. та №231 від 10.05.2017 визначено перелік робіт на виконання послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, періодичність та строки їх виконання, механізм проведення перерахунків, також цим рішенням встановлено, що тарифи на послуги для власників (орендарів) нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках) визначаються окремо по кожному будинку на рівні, встановленому для населення (а.с.42-43, 46-47).
Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №419 від 14.12.2011р з додатком, встановлено розмір тарифу на послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території для населення Дзержинського району м.Кривого Рогу по кожному будинку окремо, які діяли в період з 2011 року по 01.05.2017 року (а.с.48-49).
Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №176 від 12.04.2017р. з додатком, встановлено розмір тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що надаються населенню м.Кривого Рогу ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», які почали діяти з 01.05.2017р. (а.с.50-51).
Отже, як правильно зазначив позивач, саме органи місцевого самоврядування визначили та затвердили економічно обґрунтовані ціни/тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджено наведеними вище рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради та додатками до них.
Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено які саме послуги він надавав відповідачу та згідно яких тарифів надавались ці послуги, колегія суддів вважає неправильним.
Також, колегія суддів не може погодитись із висновком суду про те, що позивачем не доведено, що відповідач  ОСОБА_1  є власником квартири за адресою АДРЕСА_3 та є споживачем послуг які надає позивач, оскільки у відзиві на позов, відповідач не заперечує того факту, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , однак не погоджується з якістю надання комунальних послуг та правильністю проведення розрахунків їх вартості (а.с.23). Крім того, з виписки НОВА-КОМ за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_1 зазначена власником квартири (а.с.56).
З наданої позивачем Додаткової угоди від 23.12.2014 до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Дзержинському районі від 27.12.2013 вбачається, що Договір було пролонговано (п.4.1 Договору викладено в новій редакції), тому висновок суду про відсутність між сторонами взаємних прав та обов`язків, колегія суддів вважає невірним. (а.с.41).
Отже колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено надання жітлово-комунальних послуг з утримання будинку, споруд і прибудинкової території споживачу ОСОБА_1 , яка є власницею квартири за за адресою АДРЕСА_3 , яка не сплачувала за надані послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість.
Позивачем надано розрахунок заборгованості за комунальні послуги за період з 01.06.2016 року по 01.12.2019 року, яка становить 3477,32гн., також нараховано Інфляційні збитки, які становлять 450,17 грн. та 3% річних становить 173,49 грн. Та нарахована пеня в розмірі 1,47 грн. (а.с.4-6).
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ятастатті 261 ЦК України).
Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Оскільки подання позивачем 03 червня 2019 року заяви про видачу судового наказу не перервало загальної позовної давності, остання не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки.
Позивач звернувся до суду з позовом 14 січня 2020 року та нарахувавзаборгованість за 3 роки 5 місяців, за період з 01.06.2016 по 01.12.2019, однак позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річної позовної давності, тобто згрудня 2016 по грудень 2019 року у зв`язку з чим, колегія суддів наводить свій розрахунок заборгованості на підставі наданого позивачем розрахунку шляхом віднімання від нарахованої позивачем суми боргу, нарахованих позивачем сум боргу за 5 місяців за період з червня 2016 по листопад 2016 року (червень -71,44 грн. + липень 71,17 грн.+ серпень 81,54 грн. + вересень 87.47 грн. + жовтень 91.13 грн. + листопад 55,71 грн., що разом становить- 458,46 грн.).
Такич чином відповідно розрахунку 3477,32 грн. - 458,46грн., сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3018,86 грн.
Окрім заборгованості, позивач просив стягнути інфляційні збитки в сумі 450,17 грн. та 3% річних в сумі 173,49 відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних (а.с.ю5), а також пеню в сумі-1,47 грн., відповідно розрахунку пені (а.с.6).
На підставі наданих позивачем розрахунку інфляційних витрат та 3% річних шляхом віднімання від нарахованих позивачем сум 3% річних нарахованих за 5 місяців за період з червня 2016 по листопад 2016 року (червень -7,52 грн. + липень 7,31 грн.+ серпень 8,16 грн. + вересень 8,53 грн. + жовтень 8,67 грн. + листопад 3,50 грн., що разом становить – 43,69 грн.) та віднімання від нарахованих позивачем інфляційних витрат за 5 місяців за період з червня 2016 по листопад 2016 року ( червень- 27,15грн.+ липень 27,04 + серпень 29,35 + вересень 27,99 + жовтень 30,07 + листопад -11,35, що разом становить 152,62 грн.)
Отже чином відповідно розрахунку (173,49 грн.-43,69 грн.=129,80 грн.) стягненню з відповідача на користь позивача підлягає – 129,80 грн. - 3% річних та 297,55 грн. інфляційних витрат (450,17грн.- 152,62 грн.= 297,55грн.).
З розрахунку пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг, наданого відповідачем (а.с.6) вбачається що вона нарахована за серпень 2019 (0,05+0,17+0,12+0,09+0,30) за вересень 2019 (0,10+ 0,23) за жовтень 2019 року (0,05+0,19) за листопада 2019 року (0,08+ 0,09) та становить 1 грн.47 коп.
На підставі наведених вище розрахунків, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду на підставі ст.376 ЦПК України, скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги в межах строку позовної давності в розмірі-3018,86 грн.,  297,55 грн.- інфляційних витрат, 129,80 грн. - 3% річних та пеня в сумі 1 грн.47 коп., що розом становить – 3447,68 грн. 
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. (а.с.1), за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн., а всього сплачено 4802,50 грн. (а.с.1,58).
У зв`язку із тим, що позовні вимоги ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» задоволені частково, в загальному розмірі на суму 3447,68 грн., тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4035,99 грн., відповідно розрахунку (3447,68грн. х 4802,50 грн./4102,45 грн).
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2020  року скасувати, хвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (паспортні данні НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_3  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» ЄДРПОУ 38788964, р/р НОМЕР_2 у АТ КБ “Приват Банк», МФО 305750 заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 3447,68 грн., яка складається з заборгованості в розмірі-3018,86 грн.,  297,55 грн.- інфляційних витрат, 129,80 грн. - 3% річних та пені в сумі 1 грн.47 коп.
Стягнути з з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  (паспортні данні НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_3  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» ЄДРПОУ 38788964, р/р НОМЕР_2  у АТ КБ “Приват Банк», МФО 305750  судові витрати за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в сумі 4035,99 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 15 жовтня 2020 року.

Головуючий:
Судді: