П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1615/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О. 
          Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 

19 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області  на  рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  05 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про  визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2020 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулася в Вінницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідача), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 28 жовтня 2019 року №2-19600/15-19-СГ, яким відмовлено позивачеві у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, що розташована на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту);
- зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 05.06.2020 позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-19600/15-19-СГ від 28 жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.
Також зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.
Судове рішення мотивоване тим, що оскаржуваний наказ відповідача від 28 жовтня 2019 року прийнятий з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, що свідчить про відсутність наміру у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення відповідно до чинного законодавства.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в інтересах ОСОБА_1 та інших громадян до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок (розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки) (кадастровий номер ділянки 0520480600:01:002:0640) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).
До вказаного клопотання додано графічний матеріал із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію паспортного документа та реєстраційного номеру облікової картки платника податків заявника, інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер.
Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області наказом від 28 жовтня 2020 року №2-19600/15-19-СГ  відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою у зв`язку із тим, що відповідно до статей 116, 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Вважаючи, що відповідач безпідставно відмовив у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 вказаної статті).
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина 3 вказаної статті).
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина 4 вказаної статті).
Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу,   розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні   (частина 7 статті 118 ЗК України).
Як встановлено судом першої інстанції, 08 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в інтересах ОСОБА_1 та інших громадян до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок (розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки) (кадастровий номер ділянки 0520480600:01:002:0640) для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що знаходиться на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області (за межами населеного пункту).
З матеріалів справи встановлено, що згідно інформації відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельна ділянка з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640 передана у власність громадянам для ведення індивідуального садівництва (а.с. 46). 
При цьому, колегія суддів зазначає, що приписами ст. 19  Земельного кодексу України визначено категорії за основним цільовим призначенням на які поділяються землі України, Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.
Водночас, відповідно до правової позиції викладеної 08 квітня 2015 року у постанові судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 6-32цс15 кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.
Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.
При цьому абзац другий частини п`ятої статті 20 ЗК України встановлює обов`язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.
Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений.
Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.
Обов`язковою умовою дотримання встановленої процедури зміни цільового призначення земельної ділянки є складання або перепогодження (у випадку якщо зміні цільового призначення підлягає вся земельна ділянка, а не її частина) проекту відведення земельної ділянки з місцевими органами виконавчої влади (районним (міським) органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування й архітектури та охорони культурної спадщини), а також підлягає державній землевпорядній експертизі.
Отже, на підставі викладеного, Верховний Суд України зазначив, що зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вимогами чинного Земельного кодексу, у тому числі і приписами статті 118 не передбачено права зацікавлених громадян на одержання безоплатно у власність земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства шляхом розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки.
Відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою у зв`язку із тим, що відповідно до статей 116, 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Тобто, чітко зазначив вид різновид документації із землеустрою, що передбачено нормою закону.
Отже, зазначена норма статті 118 передбачає лише надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (з подальшим відповідним погодженням в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом) або мотивована відмова у його наданні.
Окремо колегія суддів зазначає, що приписами статті 56 Закону України "Про землеустрій" визначено вимоги до технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, серед яких є, зокрема, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), що також узгоджується з вимогами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу.
При цьому, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (ч. 6 ст.79-1 Земельного кодексу).
Однак, в матеріалах справи відсутнє відповідне погодження власника чи землекористувача земельної ділянки з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640.
Враховуючи вищезазначене, позивач не є належним суб`єктом звернення із відповідним клопотанням.
Також слід зазначити, що згідно інформації з Публічної кадастрової карти України (https://map.land.gov.ua/) відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640 не знайдено.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у позивача були всі правові підстави для отримання дозволу  на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 0520480600:01:002:0640 для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, а відповідач безпідставно відмовив у реалізації законного права позивача є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам матеріального права, яким врегульовано спірні правовідносини.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити  повністю.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.