ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» жовтня 2020 року м. Херсон

Справа № 766/12018/20 
Провадження № 22-ц/819/1406/20 

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя – доповідач)	Воронцової Л. П.	
суддів:	Ігнатенко П. Я.,	
  	Полікарпової О. М.	

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Рядчої Т. І. від 10 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до його подання (особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідачі: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_1 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна, Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Державне підприємство «СЕТАМ» Херсонська регіональна філія),
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, який вони мають намір пред`явити до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності.
Вище зазначена заява мотивована тим, що їм на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 . 
Їм стало відомо, що згідно свідоцтва на право власності від 20 липня 2020 року 1/2 частина вказаної квартири належить  ОСОБА_4 , яка придбала її з публічних електронних торгів та погрожувала їм виселенням з квартири або ж підселенням осіб, які б унеможливили їх проживання у квартирі. 
Заявники стверджують, що не знали про відчуження частини належної їм квартири, проведення електронних торгів відбулося без реально проведеної оцінки майна та без ознайомлення з нею їх, як власників, за наявності зареєстрованих і проживаючих у квартирі дітей та без дозволу органу опіки і піклування, що на їх думку є підставою для визнання електронних торгів недійсними, припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності.
Заявники вважають, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить і навіть унеможливить ефективний захист та поновлення порушеного права на частину майна ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 , маючи правовстановлюючі документи на частину квартири має змогу відчужити її іншій особі, тому просили суд: вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 20 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М.
Ухвалою Херсонського міського суду від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та належить на праві власності (реєстраційний номер права власності 37394745) ОСОБА_5 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2020 року Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що станом на 31 серпня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності не відкрито; у заяві про забезпечення позову заявники не навели жодної обставини реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Відповідно до частини 1 статей 353 та 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи, враховуючи вартість предмета спору (продаж нерухомого майна з електронних торгів за 125 685 грн).
Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали обставинам справи і вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 листопада 2008 року по справі № 2-2363/08 визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 /а. с. 13/.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 липня 2020 року, виданого Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н. М. на підставі акта про проведення електронних торгів, складеного головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікішино. І. М. 15 липня 2020 року ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з Ѕ частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2 /а. с. 10/.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 липня 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану частину квартири /а. с. 10-12/.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ( далі - Постанова) роз`яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Дніпровського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Н. М., Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради про визнання протоколу електронних торгів, акту про реалізацію нерухомого майна та свідоцтва про право власності недійсними /а. с. 35/.
В заяві про забезпечення позову заявники зазначили, що ОСОБА_1 , як власник Ѕ частини квартири, шантажує їх та погрожує та може здійснити дії, спрямовані на її відчуження, що в подальшому, у разі задоволення позову, утруднить виконання можливого рішення суду,
Враховуючи, що предметом спору є дійсність протоколу електронних торгів, акту про реалізацію нерухомого майна та свідоцтва про право власності, на підставі яких може здійснюватися перехід права власності на спірне майно, що може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що станом на 31 серпня 2020 року провадження за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності не відкрито до уваги колегії суддів не приймаються та підлягають відхиленню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, тобто законодавець пов`язує строк винесення ухвали про забезпечення позову з датою подачі позову.
Ухвала про забезпечення позову винесена судом першої інстанції 10 серпня 2020 року, а з позовом до суду ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися 20 серпня 2020 року, тобто в установлений ч. 4 ст. 152 ЦПК України строк.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що заявники не навели жодної обставини реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду є безпідставними та підлягають відхиленню, оскільки статтею 151 ЦПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення позову. Вказана стаття не встановлює для заявника обов`язку надавати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову. Разом з тим, сам факт перебування нерухомого майна у власності відповідача свідчить про те, що ОСОБА_1 , як власник майна, має можливість без будь-яких перешкод розпорядитися ним на власний розсуд, у тому числі, відчужити його на користь третіх осіб.
Наведені заявниками обставини також не виключають можливості реалізації ОСОБА_1 свого права продати або іншим чином відчужити частку у квартирі, що може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених позивачами вимог.
Такий вид забезпечення позову ніяким чином не обмежить права володільця, за винятком наявності наміру здійснити відчуження такого майна та носить тимчасовий характер.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і підлягають відхиленню, а тому підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.
  Головуючий	  Л. П. Воронцова	
  Судді:	  П. Я. Ігнатенко    О. М. Полікарпова