УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №293/1421/19 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б. 
Категорія 70 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 293/1421/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бруховського Є.Б. в смт. Черняхів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, встановлених судовим рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.07.2018 року у справі № 293/1167/18, та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.07.2018 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.07.2018 року до повноліття дитини. Визначений рішенням суду розмір аліментів є замалим та недостатнім для належного утримання дитини, для нормального її харчування, розвитку та лікування. Відповідач працездатний, має ряд об`єктів нерухомого та рухомого майна (земельні ділянки, автомобіль) та значні неофіційні доходи, має задовільний стан здоров`я, а тому може сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Виходячи із наведеного просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Збільшено розмір аліментів, стягуваних за судовим наказом Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.04.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до 2000 грн. щомісячно, з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в межах платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що йому було проведено операцію з видалення щитовидної залози, він має інвалідність, у зв`язку з цим отримує пенсію, має нерегулярні доходи, які не дають можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., отримує дохід від здачі в оренду земельної ділянки, що становить 2200 грн. в рік. Автомобілю, що перебуває у його власності 18 років і він потребує постійного ремонту.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), який знаходиться на вихованні та утриманні позивачки. 
За судовим наказом Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.07.2018 року з ОСОБА_2 , відповідача по справі, стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , позивача по справі, на утримання дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 липня 2018 року та до повноліття дитини. Судом встановлено, що відповідач зазначене рішення суду не виконує та не надає будь-якої допомоги своїм дітям (а.с. 8).
Згідно зі ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п.4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.
Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  4) інші обставини, що мають істотне значення.  Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення ст.192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом.
Так, в даному випадку встановлено, що з часу ухвалення судового рішення (винесення судового наказу) матеріальний стан позивачки погіршився, зокрема внаслідок знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, при цьому потреби на дитину зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному судовим наказом від 24.07.2018 року у справі № 293/1167/18.
Крім того, обов`язок по утриманню дітей не може бути покладений виключно на матір.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Доводи апеляційної скарги щодо нерухомого та рухомого майна, зокрема аргументи про те, що належна земельна ділянка не може бути відчужена, а автомобіль є застарілим та потребує постійного ремонту, відхиляються колегією суддів, оскільки за приписами п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує сам факт наявності на праві власності платнику аліментів нерухомого/рухомого майна, та при цьому не з`ясовується факт користування таким майном та отримання від такого майна прибутку.
Заперечення відповідача щодо неспроможності надавати утримання неповнолітній дитині, на переконання суду, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів про існування у нього таких обмежень до праці за станом здоров`я, які унеможливлювали б його працевлаштування.
Вказаним обставинам була надана належна оцінка судом першої інстанції, які були враховані при вирішенні даного спору.
Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2020 року є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                  Судді