УХВАЛА

11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 826/8544/17
адміністративне провадження № К/9901/21834/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С.,  Юрченко В.П., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №826/8544/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
28.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №826/8544/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2020 касаційну скаргу залишено без руху, надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави (підстав).
Копію вказаної ухвали скаржником отримано 24.09.2020.
06.10.2020 до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15.09.2020 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 05.10.2020).
Щодо строків на касаційне оскарження податковим органом зазначено, що копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №826/8544/17 ним отримано 20.07.2020 та 06.08.2020 подано первісну касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 11.08.2020 повернуто з причин неналежного представництва. Вдруге касаційну скаргу подано 26.08.2020 та помилково не зазначено, що таке звернення є повторним.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що наведені скаржником доводи стосовно поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, відтак клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржником вказано, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункт 1 частини 4 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, такий правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №2а-9423/12/2670, від 05.05.2020 у справі №826/678/16, від 06.08.2019 у справі №2340/4818/18.
На думку скаржника суди попередніх інстанцій неправильно застосовано статтю 44 Податкового кодексу України та не враховано, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Колегія суддів зауважує, що в ухвалі від 15.09.2020 скаржнику було роз`яснено, що вказане твердження носить загальний характер і по суті є цитуванням норми права, без формування правового висновку по справі. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Щодо підстав касаційного оскарження донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору скаржник вважає, що ним вмотивовано обґрунтовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні згідно з пунктом 2 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Проте податковим органом такого обґрунтування не наведено, не вказано, у якій постанові Верховного Суду викладений правовий висновок, що застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, від якого слід відступити, не зазначено норм матеріального права, які порушені судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.
Стосовно посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема невстановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, колегія суддів зауважує, що податковим органом процитовано положення частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України безвідносно до оскаржуваних судових рішень, тобто не вказано, у чому саме полягало порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, Суд приходить до висновку, що скаржником не викладені передбачені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, тобто не усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі від 15.09.2020.
Відповідно до частини 2 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.
Керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №826/8544/17 повернути особі, яка її подала.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді 	 І.А. Васильєва  	
          	 С.С. Пасічник   В.П. Юрченко