ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19528/19                                                                  Головуючий суддя першої інстанції: Вєкуа Н.Г., судді: Васильченко І.П., Мазур А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,
          при секретарі                               - Кузик О.С., 
           за участю:           
          позивача:                               - ОСОБА_1 ,
          представника відповідача:           - Бурла В.Е.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.03.2020 року, просив: 
- визнати незаконними і скасувати, як такі, що суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права і інтереси позивача:
- пункт 1.1. постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян»;
- зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначені у п. 2 «Змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсі особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»;
- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо затримки з прийняття рішення (нормативно правового акту) про порядок перерахунку призначених пенсій, особам звільненим з військової служби у зв`язку з підвищенням з 01.03.2018 року грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, згідно з вимогами нормам Законів України: «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членам їх сімей»; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України постановити рішення про порядок перерахунку призначених пенсій, особам звільненим з військової служби у зв`язку з підвищенням з 01.03.2018 року грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, згідно з нормами Законів України: «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членам їх сімей»; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»;
- визнати незаконним та скасувати рішення (правовий акт індивідуальної дії) Пенсійного фонду України про перерахунок ОСОБА_2 , з 01.03.2018 року, пенсії за вислугу років в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі рішення Окружного адміністративного суд м. Києва від 12.12.2018 р., з адміністративної справи №826/3858/18 (див. Єдиний державний реєстр судових рішень);
- зобов`язати Пенсійний фонд України провести ОСОБА_2 з 01.03.2019 року перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років згідно з чинним законодавством України, а саме: відповідно до вимог статей 13 і 43 Закону України: «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частини 2 розділу 2 Закону України: «Про заходи щодо законодавчою забезпечення реформування пенсійної системи»;
- стягнути з Кабінету Міністрів України, за рахунок держави Україна, на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 596 985 грн., моральну шкоду 5 000  000 грн., в загальні сумі 5  596  985 грн., завдану йому на 01.03.2020 року протиправним рішенням та бездіяльністю Кабінету Міністрів України, внаслідок прийняття ним нормативно-правових актів, які є завідомо незаконними і підлягають скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року провадження в адміністративні справі №640/19528/19 в частині позовних вимог щодо визнання незаконними і скасування, як таких, що суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права і інтереси позивача зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначені у п. 2 «Змін, що вносяться до Постанов Кабінету міністрів України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсі особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» - закрито.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 та Кабінет Міністрів України звернулись з апеляційними скаргами, в яких ОСОБА_1 просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Кабінет Міністрів просить  суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Відзиви на апеляційні скарги від ОСОБА_1 , Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області до суду апеляційної інстанції не надходили.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що пункт 1.1. постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян» повинен бути визнаний нечинним, адже прийнятий Кабінетом Міністрів всупереч норм чинного законодавства, позаяк інші позовні вимоги є необґрунтованими, заявленими не до того відповідача, стосовно п 1.2. позовної заяви ухвалою суду закрито провадження у справі. 
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є підполковником Збройних Сил України у відставці, пенсіонером Міністерства оборони України, який має право на пенсію на умовах, в розмірі і порядку обчислення, визначених Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пенсійна справа якого перебуває у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькі області.
З 01.01.2018 року пенсія позивачеві виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, як стверджує позивач, у обмеженому (заниженому) розмірі, з порушенням ст. 13 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
19.08.2019 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області була спрямована заява про призначення пенсії за вислугу років згідно з чинним законодавством України та здійснення перерахунку пенсії з 01.03.2018 р. з моменту вступу в дію Постанови КМУ від 30.08.2017 р. №704.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області від 04.09.2019 року №2002/В-9 позивача повідомлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» йому з 01.01.2018 р. проведено перерахунок пенсії, статтею 13 Закону передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Також, у зазначеному листі вказано, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 р. по справі №826/3858/18 набрало законної сили 05.03.2019 р., разом з тим, нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводиться перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", після дати набрання рішення суду законної сили не приймалося", а в рішенні суду порядок проведення виплати перерахованої пенсії не вказаний.
Позивач, вважаючи порушеними його законні права та інтереси, внаслідок дій Пенсійного фонду України та Кабінету міністрів України звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
визнати незаконними і скасувати, як такі, що суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права і інтереси позивача:
Щодо визнання незаконним та скасування пункту 1.1. постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1088 «Деякі питання виплати пенсії окремим категоріям громадян», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 р. № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою КМУ від 13.02.2008 р. № 45 (далі - Порядок № 45), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 р. № 950 (далі - Регламент).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 49 Закону № 794-VІI Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Разом з тим, статтею 43 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, вказана норма статті 43 Закону безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій.
При цьому, порядок перерахунку пенсій врегульований розділом VIII «Порядок перерахунку пенсій» Закону № 2262-XII.
Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII закріплено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до п. 1 і 5 Порядку №45 у редакції, що діяла до 24.02.2018 р., передбачалося наступне. Перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"    (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію; щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.
При цьому, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.
У подальшому, 21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України на виконання вимог    ст. 63 Закону №2262-ХІІ була прийнята Постанова №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою були внесені зміни до Порядку №45.
Так, за змістом п. 1 Порядку №45 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103) пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із  Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103) було визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, в адміністративній справі №826/3858/18, були визнані протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, внесені такою Постановою Уряду.
Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №826/3858/18 (адміністративне провадження № К/9901/10882/19) вказані судові рішення були залишені без змін.
Поряд з цим, Постановою Кабінету міністрів України від 20 червня 2018 року № 497 було внесено зміни до пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», доповнивши його абзацами такого змісту: «Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які на день звільнення з органів внутрішніх справ мали спеціальне звання внутрішньої служби (крім підрозділів виконання покарань та Державної фельд`єгерської служби), перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2018 проводиться: особам начальницького складу - з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту, та схеми тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту  (додаток 6), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374); особам рядового складу - з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту, та тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу    (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (додаток 1), затверджених зазначеною постановою».
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 784 внесено зміни до зазначеного вище Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, доповнивши пункт 5 Порядку абзацом такого змісту: «Особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо із займаних посад у зазначених органах, установах, до яких вони були відряджені, грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за аналогічними або відповідними посадами в органі, з якого вони були відряджені. За бажанням особи грошове забезпечення враховується за посадою, яку особа займала до відрядження для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств».
Зазначені вище постанови Кабінету міністрів України від 20.06.2018 р. № 497 та від 21.08.2019 р. № 784, якими внесено зміни до Порядку № 45, є чинними. 
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що підстави для перерахунку раніше призначених пенсій, визначені статтею 63 Закону № 2262-XII.
При цьому, питання щодо обчислення пенсії регламентовано статтею 43 Закону № 2262-XII, яка має загальний характер та визначає вихідні дані відносно визначення грошового забезпечення для встановлення розміру як пенсій, що призначаються, так і для перерахунку вже призначених пенсій.       
Разом з тим, Кабінету Міністрів України законодавцем делеговано право лише щодо встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною законодавчою нормою
Водночас, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення, як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення «розміру» перерахунку пенсій. При цьому орган виконавчої влади не уповноважений та не вправі змінювати визначений Законом перелік складових грошового забезпечення, які встановлені статтею 43 Закону № 2262-XII.
При цьому, до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на те, що постанова КМУ від 24.12.2019 р. № 1088 прийнята відповідачем з метою врегулювання питань щодо перерахунку та виплати пенсій, які визначались пунктами 1, 2, 3 постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103, пункти 1, 2 з яких були скасовані судовим рішенням у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили.
Разом з тим, аналіз оскаржуваної позивачем постанови КМУ № 1088 в частині підпункту 1 пункту 1 свідчить про те, що фактично Урядом встановлено порядок виплати перерахованих пенсій, виходячи лише з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби.
Водночас, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18 та, відповідно до статті 242 КАС України, є обов`язковим для врахування колегією суддів при вирішенні цієї справи.
Крім того, у своїх висновках, викладених в рішеннях від 28.11.1999 р. по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 р. по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.
Втім, як було правильно встановлено судом першої інстанції, Кабінет Міністрів України, приймаючи 24.12.2019 року постанову № 1088, знову, аналогічно як і у постанові № 103, відповідні пункти якої на той час вже були визнані протиправними та скасовані судовими рішеннями (справа № 826/3858/18 на час прийняття постанови КМУ № 1088 пройшла вже касаційну інстанцію) не врахував всіх складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, зокрема, надбавок, доплат, підвищень і премій, які отримував військовий пенсіонер під час служби, та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій, здійснивши вказівку лише на розмір окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти) - чим звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод.
Отже, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1088 всупереч вимогам частини третьої статті 1-1, статті 43, частини четвертої статті 63 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», змінює структуру і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців, зокрема, позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що приймаючи 24.12.2019 р. постанову № 1088 у частині, що стосується п.п. 1 п. 1 Кабінет Міністрів України звузив зміст та обсяг існуючих прав і свобод осіб відповідної категорії та змінив умови і норми пенсійного забезпечення військовослужбовців, зокрема, й позивача.
Доводи апелянта про те, що КМУ наділений повноваженнями визначати умови та порядок проведення перерахунку пенсії і встановлювати розміри проведення виплат, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як було встановлено вище, під «умовами» слід розуміти встановлення КМУ необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії, а не зміну структури грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
Щодо визнання незаконними та скасування  змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначені у п. 2 «Змін, що вносяться до Постанов Кабінету міністрів України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсі особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», варто зазначити наступне.
Так, як зазначалось раніше, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року провадження в адміністративні справі №640/19528/19 в частині позовних вимог щодо визнання незаконними і скасування, як таких, що суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права і інтереси позивача зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", визначені у п. 2 «Змін, що вносяться до Постанов Кабінету міністрів України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсі особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» - закрито.
На час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року жодною із сторін не оскаржена, отже, в силу приписів норм КАС України, набрала законної сили, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є необґрунтованими та не можуть братися колегією суддів до уваги.
Щодо визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо затримки з прийняття рішення (нормативно правового акту) про порядок перерахунку призначених пенсій, особам звільненим з військової служби у зв`язку з підвищенням з 01.03.2018 року грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, згідно з вимогами нормам Законів України: «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членам їх сімей»; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та зобов`язання Кабінету Міністрів України постановити рішення про порядок перерахунку призначених пенсій, особам звільненим з військової служби у зв`язку з підвищенням з 01.03.2018 року грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, згідно з нормами Законів України: «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членам їх сімей»; «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», варто зазначити наступне.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393», постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Аналогічна позиція з приводу правового механізму регулювання умов та порядку перерахунку пенсії після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 висловлена і Верховним Судом в рішенні від 06 серпня 2019 по справі №160/3586/19.
Посилання апелянта на той факт, що на даний час постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 і постанова Кабінету Міністрів України від 13.08.2008 року № 45, зі змінами, внесеними постановою №103 в частинах, визнаними рішеннями суддів України протиправними і нечинними Кабінетом Міністрів не скасовані є необґрунтованими, з підстав, викладених у мотивувальній частині даного рішення.
Щодо визнання незаконним та скасування рішення (правового акту індивідуальної дії) Пенсійного фонду України про перерахунок ОСОБА_2 , з 01.03.2018 року, пенсії за вислугу років в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі рішення Окружного адміністративного суд м. Києва від 12.12.2018 р., з адміністративної справи №826/3858/18 (див. Єдиний державний реєстр судових рішень) та зобов`язання Пенсійного фонду України провести ОСОБА_2 з 01.03.2019 року перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років згідно з чинним законодавством України, а саме: відповідно до вимог статей 13 і 43 Закону України: «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частини 2 розділу 2 Закону України: «Про заходи щодо законодавчою забезпечення реформування пенсійної системи», варто зазначити наступне.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
При цьому в позовній заяві зазначаються реквізити індивідуального акта (рішення) як то номер, дата тощо, за якими його можливо ідентифікувати.
Позивач, оскаржуючи рішення Пенсійного фонду України взагалі не зазначає ані номеру акта індивідуальної дії, ані його дати.
Матеріали справи взагалі не містять доказів того, що саме Пенсійним фондом України було порушено права та законні інтереси ОСОБА_1 з проводу здійснення перерахунку його пенсії з 01.01.2018 року відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103.
При цьому, надані позивачем до матеріалів справи докази свідчать, що позивач звертався із відповідними заявами до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, а не до Пенсійного фонду України.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, під час залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху позивачеві наголошувалось про необхідність уточнення суб`єктного складу відповідачів, проте, позивач виявив бажання залучити Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області в якості третьої особи.
Шостим апеляційним адміністративним судом у своїй постанові від 19.12.2019 року, якою скасовано ухвалу суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 позивачеві у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви зазначено, що за змістом пункту 4 статті 160 КАС України право викладати обставини, якими обґрунтовуються вимоги, надано саме позивачу і позивач в даному питанні користується певною свободою. Суд лише має оцінити переконливість викладених доводів на предмет їх достатності для задоволення позову і не може перебирати на себе права позивача у цих питаннях.
Також, щодо суб`єктного складу сторін, судом апеляційної інстанції зазначено, що  особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.
Посилання апелянта на той факт, що Пенсійний фонду України є центральним органом Пенсійного фонду України, та, на його переконання є належним відповідачем у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже, згідно приписів п.19 ч.1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк, втім,  матеріали справи не містять доказів щодо порушення Пенсійним фондом України прав та інтересів ОСОБА_1 , Пенсійним фондом України, як суб`єктом владних повноважень в розумінні норм КАС України не призначалась пенсія позивача, не вчинялись дії щодо перерахунку останньої.
Щодо необхідності стягнення з Кабінету Міністрів України, за рахунок держави Україна, на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 596 985 грн., моральну шкоду 5  000 000 грн., в загальні сумі 5 596 985 грн., завдану йому на 01.03.2020 року протиправним рішенням та бездіяльністю Кабінету Міністрів України, внаслідок прийняття ним нормативно-правових актів, які є завідомо незаконними і підлягають скасуванню, варто зазначити наступне.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 року у справі №280/4977/19 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69107) про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення майнової шкоди - задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 року до часу звернення із адміністративним позовом - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розміри грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, частини 17 статті 43 та частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Втім, як вбачається із наведеного позивачем в позовній заяві (та в заяві від 16.03.2020 року) розрахунку розміру майнової шкоди, позивачем сума у розмірі 596  985 грн. обрахована як різниця між отриманою пенсією позивачем та розміром пенсії, обчисленої згідно законодавства України, що підлягає виплаті ОСОБА_1 з 01.03.2018 року.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 року у справі №280/4977/19, позивачеві має бути виплачена недоотримана пенсія, яка є складовою розрахунку майнової шкоди, наведеного в заяві від 16.03.2020 року про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні, так як у разі задоволення даної позовної вимоги це призведе до подвійного стягнення сум недоотриманої пенсії з аналогічних підстав.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги в цій частині ОСОБА_1 посилався на той факт, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 року у справі №280/4977/19 не набрало законної сили, а тому не може бути підставою для відмови, втім, відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року, рішення Запорізького окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2020 року - залишено без змін, отже з 04.08.2020 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.
Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 000 грн., варто зазначити наступне.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14.
Колегія суддів, в межах спірних правовідносин, вважає необґрунтованими посилання позивача на п. 65 рішення ЄСПЛ від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», відповідно до якої існує обґрунтована і водночас спростовна презумпція, що надмірне тривале провадження даватиме підстави для відшкодування моральної шкоди, адже недотримання Державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу, з огляду на те, що відповідно до ч.3 ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з тим, позивачем не надано до суду належних доказів, які підтверджують завдання моральної шкоди, не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, не обґрунтовано розмір заподіяної шкоди,  у зв`язку з чим, судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволені позову в цій частині.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кабінету Міністрів України - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 О.М.Кузьмишина      

                                                                                                    А.Г.Степанюк         

Повний текст виготовлено 06 жовтня 2020 року.