Справа № 299/908/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

10 листопада 2020 року          м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
               головуючого судді: Джуги С.Д.
               суддів: Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В. 
               з участю секретаря: Кухти М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року у складі судді Левко Т.Ю. А, про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Відділу державної реєстрації Виноградівської міської ради Староста Андрій Йосипович про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Відділу державної реєстрації Виноградівської міської ради Староста А.Й., про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.
08.05.2020 року представником позивачки ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, згідно якої на період розгляду судового спору позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у порядку забезпечення позову просить накласти арешт на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки з мережі інтернет позивачка дізналася про намір відповідача продати вказаний житловий будинок, частина якого на підставі рішення Виноградівського районного суду від 17.05.2000 року у справі №2-5/2000 була виділена у власність позивачки за результатами розгляду майнового спору між колишнім подружжям.
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Накладено заборону на відчуження незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили у справі №299/908/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Відділу державної реєстрації Виноградівської міської ради Староста А.Й., про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ставить питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки така постановлена всупереч вимогам статей 151-153 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з моменту ухвалення рішення суду від 17.05.2000 року позивачка не вжила жодних дій щодо переобладнання будинку АДРЕСА_1 , який був об`єктом поділу і не виконала рішення суду, а також не подала належних та допустимих доказів, що оспорюване рішення державного реєстратора прийнято неправомірно та порушує її права.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
       Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державний реєстратор Відділу державної реєстрації Виноградівської міської ради Староста А.Й., про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.
Зі змісту поданого позову вбачається, що позивач ОСОБА_2 , оспорює правомірність проведеної державним реєстратором державної реєстрації права власності на незавершене будівництво (60 % готовності) об`єкту житлової нерухомості за адресою : АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_1 та просила її скасувати і припинити право власності відповідача ОСОБА_4 на цей об`єкт нерухомості, посилаючись на рішення Виноградівського районного суду від 17.05.2000 у справі №2-5/2000, яким між сторонами проведено поділ даного майна.
Таким чином, предметом позову у даній справі є правомірність державної реєстрації права власності на вище вказане нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_1 та набуття ним у власність даного нерухомого майна.
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір щодо вказаного нерухомого майна та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може взагалі утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Вид забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження даного нерухомого майна до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду законної сили у даній справі є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки відповідає предмету позову, а заборона вчиняти певні дії стосуються предмета (об`єкта) щодо якого наявний спір.
Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, стосуються розгляду справи по суті, а тому не заслуговують на увагу.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається.
За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2020 року.

Головуючий :

              Судді: