Справа № 462/3289/20                                Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/2021/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Мельничук О.Я.,
                при секретарі: Івановій О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000Львів» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в: 

       05.06.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000Львів», в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 289515,00 гривень, з яких: 55 550,00 грн. збитки, що реально понесені позивачем, 186 735,00 грн. - збитки у вигляді упущеної вигоди, 47 230,00 грн. – відшкодування моральної шкоди.
       Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000Львів» про відшкодування шкоди відмовлено з підстав, що така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. 
       Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що даний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства, оскільки додані до позовної заяви документи свідчать про те, що ОСОБА_1 (позивач) як власник нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 у спірних правовідносинах виступає як фізична особа (громадянин), а не як фізична особа – підприємець. Договір оренди нежитлових приміщень від 01.11.2019 р, який ним не виконувався внаслідок протиправних дій відповідачів, укладений також між фізичною особою ОСОБА_1 та ТзОВ «Еко-енерготехнології». Відтак висновок суду про те, що спір виник у зв`язку із здійсненням ним господарської діяльності, є помилковим. 
       Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
       У судове засідання, призначене на 06 жовтня 2020 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі апелянта та його представника, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
       Відмовляючи у відкритті провадження у справі, районний суд виходив з того, що позивач ( ОСОБА_1 ) є суб`єктом підприємницької діяльності, а саме фізичною особою-підприємцем, відповідачі є юридичними особами, спір виник у зв`язку із здійсненням позивачем господарської діяльності, а тому такий не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та віднесений законом до юрисдикції господарського суду. 
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.
       Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
       Відповідно до положень ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
       Пунктом 1 ч.1 ст.20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
       Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
       Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
       Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду №916/1261/18 від 03 липня 2019 року.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000Львів», в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 289515,00 гривень, з яких: 55 550,00 грн. збитки, що реально понесені позивачем, 186 735,00 грн. - збитки у вигляді упущеної вигоди, 47 230,00 грн. – відшкодування моральної шкоди. 
       З матеріалів справи вбачається, що з часу набуття позивачем права власності на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , він позбавлений доступу до таких, не може володіти, користуватися та розпоряджатися ними, оскільки відповідач AT «Міжнародний інвестиційний банк» та працівники ТзОВ «Явір - 2000 Львів», які діють на виконання угоди щодо надання охоронних послуг, укладеної з AT «Міжнародний інвестиційний банк», самовільно зайняли зазначені об`єкти нерухомого майна, чим унеможливлюють доступ до них. Зазначене підтверджується копіями вимог позивача про усунення перешкод у доступі до об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , адресованих ПАТ «Міжнародний інвестиційний банк». 
       Встановлено, що 01.11.2019 року між ОСОБА_1 (фізичною особою) та ТзОВ «Еко-Енерготехнології» укладено договір оренди нежитлових будівель, за яким ОСОБА_1 зобов`язувався передати ТзОВ «Еко-Енерготехнології» в строкове платне користування нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , умови якого ОСОБА_1 не виконано у зв`язку з чиненням відповідачами перешкод у доступі до цих об`єктів нерухомого майна.
               Враховуючи зміст позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування завданих йому діями відповідачів збитків, а також обставини даної справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі з підстав, що така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами, не пов`язані зі здійсненням ОСОБА_3 господарської діяльності.
       З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 16.10.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                                Мельничук О.Я.