Справа № 152/429/19
Провадження № 22-ц/801/1528/2020
Категорія: 32
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року	Справа № 152/429/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Приватно-орендне підприємство «Авангард»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончарук О.С.,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватно-орендного підприємства «Авангард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончарук Олексій Сергійович про визнання недійсними договорів оренди землі, за апеляційною скаргою представника приватно-орендного підприємства «Авангард» адвоката Країло Степана Васильовича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 червня 2020 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Войнаровського І.В., дата складення повного тексту рішення 26 червня 2020 року,

встановив:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПОП «Авангард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончарук Олексій Сергійович про визнання недійсними договорів оренди землі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власником земельних ділянок на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 006289 від 15 лютого 2005 року, площею 0,9391 га з кадастровим номером 0525388300:01:008:0135 і уточнюючої довідки Держгеокадастру № 996 від 10 вересня 2018 року, державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 006290, площею 0,9392 га з кадастровим номером 0525388300:01:008:0137 і уточнюючої довідки Держгеокадастру № 997 від 10 вересня 2018 року та свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО 526507 від 08 червня 2017 року, кадастровий номер земельної ділянки 0525388300:01:008:0136, площею 0,9392 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Позивачу стало відомо, що в останній період часу, вказаними земельними ділянками користувалось Приватно-орендне підприємство «Авангард», яке здійснювало у 2017-2018 роках виплату орендної плати за користування земельними ділянками.
Позивач з відповідачем в установленому законом порядку, договорів чи договору на користування земельними ділянками не укладала та не підписувала.
Відповідач, як і його попередники, в тому числі СТОВ та КСП, розраховувались з позивачем за користування вказаними земельними ділянками без укладення, в установленому законом порядку договорів, зокрема, договорів оренди земельних ділянок.
У 2018 році позивач вирішила виділити свої земельні ділянки для власного користування, і тоді їй стало відомо, що у відповідача є договори оренди її земельних ділянок з терміном дії на строк 10 років, які позивач не укладала та не підписувала.
Враховуючи вище викладене, позивач просила суд визнати недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 0525388300:01:008:0135, площею 0,9391 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області; визнати недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 0525388300:01:008:0136, площею 0,9392 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області; визнати недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 1525388300:01:008:0137, площею 0,9392 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 0525388300:01:008:0135, площею 0,9391 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Визнано недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 0525388300:01:008:0136, площею 0,9392 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Визнано недійсним договір оренди землі від 13 липня 2017 року, укладений від імені ОСОБА_1 з Приватним підприємством «Авангард» про оренду належної ОСОБА_1 на праві власності земельної ділянки кадастровий номер 1525388300:01:008:0137, площею 0,9392 га, яка розміщена за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 копійок, витрати за надання правничої допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень та витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 5495 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ПОП «Авангард» адвокат Країло С.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом попередньої інстанції помилково взято до уваги висновок експерта №6947/6948/19-21 від 12 грудня 2019 року, оскільки вважає його неналежним доказом у справі, з підстав порушення експертом норм матеріального та процесуального права щодо його проведення. Разом з тим, звертає увагу, що договір оренди землі укладений у письмовій формі, пройшов державну реєстрацію, особа яка його укладала, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було спрямоване на укладення цього договору, орендодавець регулярно отримувала орендну плату, що нею та її представником не заперечувалось.
24 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костриця В.С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив аргументи відповідача викладені в апеляційній скарзі вказавши, що висновок експерта проведений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, та є належним доказом у справі. Подання вказаної апеляційної скарги вважає, затягуванням розгляду справи, щоб мати можливість якомога довше користуватись спірною земельно ділянкою.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончарук О.С., не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,5400 га, кадастровий номер земельної ділянки №0525388300020010146, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 401172, від 25 лютого 2008 року (а.с. 9).
15 січня 2018 року між сторонами було укладено договір оренди цієї земельної ділянки, орендарем у якому вказано ПОП «Авангард», а орендодавцем – ОСОБА_2 , строк дії договору - 10 років (а.с.10-11).
Договір зареєстрований державним реєстратором Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончаруком О. С. 16 січня 2018 року, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вчинено запис за № 24463770; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 15 січня 2018 року; вид іншого речового права – право оренди земельної ділянки; строк дії: договір оренди укладено на 10 років, з правом пролонгації; цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; орендодавець ОСОБА_2 , орендар Приватно-орендне підприємство «Авангард» 052530004004003 від 11 травня 2012 року; заявник державної реєстрації прав та їх обтяжень – ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з індексним номером 111217990 від 22 січня 2018 року (встановлено судом першої інстанції в судовому засіданні з реєстраційної справи № 1465782105253).
Висновком судової почеркознавчої експертизи №5675/5676/19-21 від 27 листопада 2019 року Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз встановлено:
- п. 1 висновку експертів - підпис від імені ОСОБА_2 в розділі «Реквізити та підписи сторін» на лінії після напису від руки « ОСОБА_2 » під графою «Орендодавець» під договором оренди землі від 15 січня 2018 року, укладеного від імені ОСОБА_2 з Приватно-орендним підприємством «Авангард» с. Зведенівка про оренду належної їй на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером 0525388300020010146, площею 0,54 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області – виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів;
- п. 2 висновку експертів - підпис в розділі «Реквізити та підписи сторін» на лінії після напису від руки « ОСОБА_2 » під графою «Орендодавець» під договором оренди землі від 15 січня 2018 року, укладеного від імені ОСОБА_2 з Приватно - орендним підприємством «Авангард» с. Зведенівка про оренду належної їй на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером 0525388300020010146, площею 0,54 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області – виконаний не самою ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с.182-186).
Між сторонами виник спір з приводу недійсності Договору оренди землі з підстави відсутності волевиявлення орендодавця на її укладення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач оспорені договори не підписувала, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи, це свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення даних правочинів, а тому є підставою для визнання таких правочинів недійсними.
Проте, погодитись із зазначеним висновком суду неможна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), суд касаційної інстанції у подібних правовідносинах вказав наступне.
За положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) також зазначено, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом з цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. 
В даній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід відмовити в задоволенні позову не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, а з підстав неналежно обраного способу захисту, яким, на думку суддів є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном. Оскільки така вимога останнім не пред`являлася у позові належить відмовити.
Разом із цим Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначивши, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Отже, встановивши, що оспорюваний договір позивачем не підписувався, тобто він не є укладеним, суду належало відмовити в задоволенні позовних вимог щодо визнання його недійсним.
Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.
У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).
Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.
У відповідності до ст. 263 ч. 4 ЦПК України при ухвалені судового рішення, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 червня 2020 року, в порядку ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відтак з ОСОБА_1 на користь ПОП «Авангард» підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в розмірі 3457,80 грн.
Судові витрати пов`язані з розглядом первісного позову в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника приватно-орендного підприємства «Авангард» адвоката Країло Степана Васильовича задовольнити частково.
Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватно-орендного підприємства «Авангард», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Джуринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончарук Олексій Сергійович про визнання недійсними договорів оренди землі відмовити.
Судові витрати пов`язані з розглядом первісного позову в суді першої інстанції покласти на ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватно-орендного підприємства «Авангард» витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3457,80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         О.Ю. Береговий

Судді:                                                                 О.С. Панасюк

       Т.М. Шемета