ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/3670/18                                               Суддя першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    Степанюка А.Г., 
суддів                                        Епель О.В., Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2018 року ОСОБА_1 (далі – Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – Відповідач-1, ГУ ПФ у Київській області), ІНФОРМАЦІЯ_1 (діла – Відповідач-2, Київський ОВК) про зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
У березні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить суд:
- переглянути рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в адміністративному провадженні № 810/3670/18 за нововиявленими обставинами;
- визнати дії Київського обласного військового комісаріату щодо надання довідки про грошове забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України без врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які ОСОБА_2 отримував на час звільнення із Збройних Сил України - протиправною та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_2 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з лав Збройних Сил, починаючи з 01.01.2018 року, а саме:
- надбавка за роботу з таємними виробами (носіями) у розмірі 10%;
- премія у розмірі 33,3% посадового окладу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області по отриманні від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення, перерахувати ОСОБА_2 пенсію з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року з урахуванням виплачених сум пенсії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2020 року заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено повністю. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 по справі № 810/3670/18 скасовано та ухвалено нове, яким:
Адміністративний позов задоволено.
Визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання довідки про грошове забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України без врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував на час звільнення із Збройних Сил України протиправними.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення з лав Збройних Сил, починаючи з 01.01.2018 року, а саме:
- надбавка за роботу з таємними виробами (носіями) у розмірі 10%;
- премія у розмірі 33,3% посадового окладу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області по отриманні від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення, перерахувати ОСОБА_1 пенсію з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року з урахуванням виплачених сум пенсії.
Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що положення підзаконних актів Кабінету Міністрів України, а саме - постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, п.п. 1,3,5 та Додатку 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45  визнано протиправними і нечинними, згідно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, таким чином, обставини щодо протиправності і нечинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, п.п. 1,3,5 та Додатку 2 Порядку, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45  є істотними, не були і не могли бути встановлені судом, не були і не могли бути відомі заявнику на час подання позову до суду та розгляду справи.
Не погоджуючись з постановленим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розмірі складових грошового забезпечення зазначених у довідках. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 було підготовлено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України. На підставі зазначеної довідки в квітні 2018 року було здійснено перерахунок пенсії позивачу відповідно ст.63 Закону України № 2262, Постанов Кабінету Міністрів України № 704 у порядку визначеному Поставою № 103. Оскільки Відповідач є територіальним органом виконавчої влади, він не мав правових підстав здійснювати перерахунок пенсії без врахування положень Порядку № 45 та постанови № 103.
Відповідач зазначає, що Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 № «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснюється, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Тому, на думку Відповідача, позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління вчинити певні дії є необґрунтованими та передчасними, оскільки довідка про перерахунок пенсії з урахуванням премії - 10%, надбавки за виконання особливо важливих завдань - 50%, надбавки за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (за роботу з таємними виробами, носіями, документами) - 10%, надбавки за кваліфікацію, в/сл., клас майстер - 5,5%, не виготовлена, отже Головне управління в межах повноважень наданих законодавством не має права здійснити перерахунок пенсії.
Після усунення визначених в ухвалі від 12.08.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФ України Київської області і отримує пенсію, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон, Закон №2262-ХІІ).
01.03.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».
Даною постановою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Також затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців та розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям, тобто змінено розмір пенсійного забезпечення для осіб звільнених з військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Так, в квітні 2018 року Позивачу перераховано розмір пенсії на збільшення.
Згідно п. 3 Порядку Відповідач-1 підготував довідку про грошове забезпечення позивача відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, п.п. 1,3,5 та Додатку 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, тобто з врахуванням окладу за посадою, окладу за військовим званням та процентною надбавкою за вислугу років, та подав дану довідку до Головного управління Пенсійного фонду України.
Вважаючи що бездіяльність Відповідача-2 щодо перерахунку його пенсії у 2018 році без врахування додаткових складових грошового забезпечення, які позивач отримував на час звільнення із Збройних Сил, є протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою.
Згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року позивачу у задоволенні позову відмовлено.
Відмову у задоволенні позовних вимог суд обґрунтував тим, що Київський обласний військовий комісаріат, не вказавши у довідці про розмір грошового забезпечення позивача додаткових видів грошового забезпечення, діяв у межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачені законодавством, а тому не порушив права позивача.
Необхідно зазначити, що положення підзаконних актів Кабінету Міністрів України, а саме - постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, п.п. 1, 3, 5 та Додатку 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 визнано протиправними і нечинними, згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року.
Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу норм КАС України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704-2017-п, постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103-2018-п, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та задоволення позовних вимог, оскільки обставини щодо протиправності і нечинності постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103, п.п. 1,3,5 та Додатку 2 Порядку, затвердженого  постановою КМУ від 13.02.2008 р. №45  є істотними, не були і не могли бути встановлені судом, не були і не могли бути відомі заявнику на час подання позову до суду та розгляду справи.
З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Аналіз викладеного свідчить, що істотними обставинами для справи вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ті, які вже існували на час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справи, ні суду, який її розглядав і вирішував по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, пункти 1, 2 Постанови № 103 та відповідні положення та Порядку № 45 втратили чинність лише 05.03.2019 року - з дати прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/3858/18.
Виходячи з наведеного, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішень судом першої інстанції положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню. Рішення суду у справі №826/3858/18 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до набрання законної сили таким рішенням, яке не має ретроактивності та змінює правове регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.
Подібний правовий висновок щодо застосування нормативно-правових актів, визнаних нечинними (неконституційними), наведений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі № 820/2462/17.
Продовження існування стану порушення прав, свобод чи інтересів Позивача й після ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року у справі №826/3858/18 може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту, однак такі обставини в жодному разі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки спірні правовідносини в такий період часу не були предметом судового розгляду (постанова Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 804/3790/17).
Тобто, з урахуванням частини другої статті 265 КАС України, до спірних правовідносин, що склались між сторонами у справі, що розглядається, задовго до 05.03.2019 року, пункти 1, 2 Постанови №103 підлягали застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що не є нововиявленою обставиною скасування рішенням суду окремих положень Постанови № 103 та Порядку №45, оскільки цей факт не розповсюджує свою дію на правовідносини, що склались між Позивачем та Відповідачами, які були вирішені рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та задоволення позовних вимог, оскільки вказані Позивачем обставини скасування судом у справі №826/3858/18 окремих положень Постанови № 103 та Порядку №45 не є нововиявленими у розумінні статті 361 КАС, а тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у даній справі не може бути переглянуто з цих підстав в порядку глави  3 розділу ІІІ КАС.
Згідно частини 2 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1  ст. 317 КАС України  визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.
Керуючись ст. ст. 241, 242,   243,   308,   311,   315,  317,   321,   322,   325, 328, 361 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року – скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами – відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                    Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено « 02» грудня 2020 року.