Номер провадження: 33/813/984/20
Номер справи місцевого суду: 523/3020/20 
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М. 
Доповідач Кадегроб А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Кадегроб А.І., за участі: секретарки судового засідання – Тьосової Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його представника – адвоката Шерстюка П.П., розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- 

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення.
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 провадження по справі щодо притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює «Одеса порт», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Згідно оскарженої постанови, суддею районного суду встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №409929 від 15.02.2020, який складено відносно ОСОБА_1 , останній 28.01.2020 близько 00.00 годин, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт, нецензурно висловлювався на адресу ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суддею районного суду встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 – адвокат Шерстюк П.П. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину оскарженої постанови з якої виключити визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на те, що вважає оскаржену постанову, згідно мотивувальної частини якої визнано винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, необґрунтованою, оскільки судом не встановлено наявність складу правопорушення, не надано належної оцінки доказам невинуватості особи, а також не з`ясовано інші обставини, що мають значення для справи.
Також апелянт вказує, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів не вбачається які саме дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 , чи викликали вони будь-які наслідки у вигляді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його представника – адвоката Шерстюка П.П., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити; дослідивши матеріали справи та вимоги апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суддя суду першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.
Суддя районного суду вірно прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №409929 від 15.02.2020, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення 28.01.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчиненого (а. с. 1, 38), тобто із вказаної дати обчислюється трьохмісячний строк для притягнення особи до адміністративної відповідальності, який закінчився, відповідно, 28.04.2020.
Разом з цим, висновок судді районного суду в частині наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованим з таких підстав.
Суддею районного суду в порушення вимог ст. 252 КУпАП в постанові лише зазначено про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, при цьому відсутні посилання на докази, на підставі яких суддя районного суду прийшов до вказаного висновку.
Під час повторного дослідження суддею апеляційного суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що дані матеріали справи не підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №409929 від 15.02.2020, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за те, що 28.01.2020, він, знаходячись за місцем мешкання, вчинив конфлікт з громадянкою ОСОБА_2 (племінниця) в ході чого штовхав, у зв`язку з чим вчинив психологічне насилля (а. с. 1).
Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В порушення вищезазначених вимог КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 конкретно не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, не вказано суть адміністративного правопорушення, а також прізвище та адресу потерпілої особи.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП під вчиненням насильства у сім`ї слід розуміти умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повинна містити обов`язкові складові: діяння – вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного, економічного характеру та наслідків у вигляді настання або можливості настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Пунктами 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
У протоколі серії АПР18 №40929 від 15.02.2020 про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 28.01.2020 о 00.00 годині, знаходячись за місцем мешкання, вчинив конфлікт з громадянкою ОСОБА_2 (племінниця) в ході якого штовхав, у зв`язку з чим вичинив психологічне насилля (а. с. 1).
Зі змісту протоколу вбачається, що суть адміністративного правопорушення (вчинення якого ставиться в провину ОСОБА_1 ) не встановлена та не розкрита відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: відсутні відомості щодо суб`єктивної сторони правопорушення, зокрема, форми вини; не зазначено, які саме дії фізичного, психологічного чи економічного характеру вчинив ОСОБА_1 та чи внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , та яка саме, що є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення положень ст. 256 КУпАП, не зазначено в чому саме проявлялося насильство, вчинене ОСОБА_1 щодо його племінниці ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив конфлікт з громадянкою ОСОБА_2 , в ході якого штовхав, у зв`язку з чим вчинив психологічне насильство.
Вказане зазначення дій ОСОБА_1 не відповідає вимогам КУпАП, оскільки не містить в собі конкретного формулювання вини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим неможливо встановити яке саме насильство (фізичне чи психологічне) вчинив ОСОБА_1 .
За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
За змістом закону, підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП залишилась поза увагою судді суду першої інстанції, що унеможливлювало постановлення у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, постанова судді районного суду підлягає скасуванню.
Так само і суддя суду першої інстанції не встановив і не розкрив у фабулі правопорушення та відповідно не довів, із посиланням на докази, спричинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру ОСОБА_1 , наявність наслідків у вигляді настання або можливості настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, хоча це прямо передбачено диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а лише послався у постанові на вчинення ОСОБА_1 конфлікту та висловлювання нецензурно на адресу громадянки ОСОБА_2 , не мотивувавши свої висновки та не зазначивши, який характер мали дії ОСОБА_1 та які наслідки від них настали.
В силу п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Разом з тим, висловлювання нецензурною лайкою не може бути розцінені як психологічне, фізичне чи інше насильство.
Крім того, як нецензурна лексика від учасників сварки могла завдати чи завдала шкоду здоров`ю потерпілої суддею районного суду також не з`ясовано.
З огляду на наведене, суддя дійшов неправильного висновку, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не встановлена вина особи у його вчиненні.
Вищевказаним обставинам суддя суду першої інстанції належної правової оцінки не надав, що свідчить про істотну неповноту та однобічність судового розгляду справи та є безумовною підставою для скасування оскарженої постанови.
В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що насильства в сім`ї не вчиняв.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовуються матеріалами справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП,  за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право  скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена постанова судді районного суду – скасуванню, а провадження у справі – закриттю.        
Керуючись ст. ст. 7, 38, 247, 289, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 – адвоката Шерстюка П.П. – задовольнити частково.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 про закриття провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати, провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         А.І. Кадегроб