ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 937/5744/20                                 Головуючий в 1 інст. Честнєйша Ю.О.
Провадження № 33/807/740/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
22 жовтня 2020 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 справу за його апеляційною скаргою на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 12.08.2020 о 21 год. 05 хв. ОСОБА_1 у м. Мелітополі по вул. Чкалова біля будинку №428, керував автомобілем Mercedes-Benz  CLS 350, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнин рота, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України. 
Крім того, 12.08.2020 о 21 год. 05 хв. ОСОБА_1 у м. Мелітополі по вул. Чкалова біля будинку №428, керуючи автомобілем Mercedes-Benz  CLS 350, д/н НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, допустив виїзд на смугу зустрічного руху, скоїв зіткнення з автомобілем DAEWOO Lanos, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.2.3б, 11.3 ПДР України. Внаслідок ДТП до медичного закладу звернулися пасажири автомобіля DAEWOO Lanos ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п.2.3б, п.2.5, 11.3  Правил дорожнього руху України, згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування вказує на те, що на дату вчинення правопорушення, а саме, 12.08.2020 року, а також на день розгляду справи у Мелітопольському міськрайонному суді, чинне законодавство не передбачало адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами з ознаками сп`яніння, а діяла кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України. 
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно зазначене зареєстроване місце проживання правопорушника.
Також просить врахувати пом`якшуючі обставини, а саме, що він не має постійного місця роботи, а водійське посвідчення є єдиним засобом заробітку, крім того на його утриманні перебувають неповнолітня дитина – ОСОБА_5 та дружина – ОСОБА_6 , безробітна, звільнена з роботи за скорочення штатної чисельності.
Просить постанову скасувати і провадження закрити. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вказавши, що з винесеним рішенням суду першої інстанції не згодний, оскільки на час вчинення ним адміністративного правопорушення, норма ст. 130 КУпАП щодо керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не діяла, а передбачала відповідальність тільки за керування суднами в такому стані. Вказав, що відшкодував потерпілим всі завдані збитки. 
Вислухавши доводи апелянта, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційні скарзі не оспорюються.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах і також є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 064195 від 13 серпня 2020 року, відповідно до якого  ОСОБА_1  в м. Мелітополь по вул. Чкалова біля буд. 428 керував автомобілем Mersedes-Bens CLS35, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (ризький запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, млява мова). Від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився у медичному закладі (а.с. 4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовся від медичного огляду в повному обсязі (а.с. 5), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 серпня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду в повному обсязі при явних ознаках алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків (а.с. 23).
Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то вважаю, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.
Доводи апелянта, щодо скасування нормативного акту, який передбачав відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є не необґрунтованими та спростовуються наступним.
17 червня 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким внесені зміни до Закону України від 22.11.2018 №2617-VIII. Даний Закон опублікований в газеті «Голос України» за 3 липня 2020 року. Згідно розділу II цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII. 
Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу невірно зазначеного у протоколах зареєстрованого місця проживання, то апеляційним судом встановлено наступне. 
У протоколах, як і у письмовому поясненні, які підписані ОСОБА_1 без зауважень, вказане місце його проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 4, 17, 26).
Згідно наявної в матеріалах справи довідки про склад сім`ї, виданої ТОВ «ПБК «Акві-Буд», ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 39).
Апелянт вказує, що у протоколах невірно вказаного його зареєстроване місце проживання, при цьому сам не вказує, яка адреса є вірною, та доказів на підтвердження цього не додає.
Разом з тим зі змісту постанови суду вбачається, що судом першої інстанції вказано ту ж саму адресу місця проживання ОСОБА_1 , яку він зазначає сам в своїй апеляційній скарзі – АДРЕСА_1 . Така ж адреса вказана апелянтом і на поштовому конверті, як адреса відправника (а.с. 64). 
Крім того, є необґрунтованими доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних видів та розмірів адміністративних стягнень. 
Накладаючи стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП та ст. 36 КУпАП і застосував за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, тобто в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 937/5744/20