КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 361/3968/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9924/2020

 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
11 листопада 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2020 року у складі судді Петришин Н.М.,
у справі за заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2020 року акціонерне товариство «Альфа-Банк»  (далі - АТ «Альфа-Банк»  звернулося у суд із заявою про заміну стягувача із акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі АТ`Укрсоцбанк») на АТ «Альфа Банк»  у виконавчому провадженні  за виконавчим листом № 361/3968/16-ц від 07.03.2018 року, виданим Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк»  за заборгованості кредитним договором  № 014-462-КП від 15.04.2005 року.
 Зміст заяви обґрунтовано тим, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року.
Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт та встановити, що акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті.
Отже, заявник набув повноважень стягувача за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 . 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2020 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 361/3968/16-ц, виданим на підставі постанови Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року в цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду про заміну стягувача у справі вважає її такою, що прийнята в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за  сімейними обставинами та за станом здоров`я скаржниця не змогла прийняти участь у судовому засіданні та  спростувати твердження заявника про наявність  виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.
 Посилаючись на відсутність відкритого виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду, ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2020 року та постановити нову про відмову в задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк».
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 160-163 т.3), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як убачається з матеріалів справи, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено (а.с. 112-115 т. 1).
Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позов   задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 014-462-КП від 15 квітня 2005 року у розмірі 441 326 грн. 65 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 335 069 грн. 51 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 56 300 грн. 03 коп., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22 440 грн. 53 коп., розміру пені за несвоєчасне відсотків у розмірі 17 876 грн. 36 коп., інфляційних витрат за кредитом у розмірі 5580 грн. 43 коп. та інфляційних витрат за відсотки у розмірі 4 059 грн. 79 коп., а також звий збір у розмірі 13 901 грн. 77 коп.          (а.с. 187-191 т. 1).
Встановлено,  що 07 березня 2018 року на підставі вищевказаної постанови та заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» Броварським міськрайонним судом Київської області направлено на адресу представника ПАТ «Укрсоцбанк» Авдєєвої М.К. копію постанови Апеляційного суду Київської області від 19 лютого 2018 року та  виконавчі листи         (а.с. 199 т. 1).
 Відповідно до справи, 21 серпня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020року, задоволено заяву АТ «Укрсоцбанк» про видачу дубліката виконавчого документа й видано дублікат виконавчого листа № 361/3968/16-ц, провадження 2/361/215/17, виданого 07 березня 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 172-173 т. 2, а.с.29-32 т. 3).
 Встановлено, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, в та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті, виникає у «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15 жовтня 2019 року (а.с. 44-45 т.3).
Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року вирішено затвердити передавальний акт та встановити, що акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті (а.с. 46-56 т. 3).
 Відповідно до п. 1 передавального акту, вбачається, що внаслідок реорганізації шляхом з`єднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк», правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 19 року (а.с. 57-63 т. 3).
 
Задовольняючи заяву АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, районний суд виходив з того, що з 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Укрсоцбанк», у тому числі і до ОСОБА_1 .
 
 З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
 
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні  (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні  він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5  ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України,  за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.    
Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.
Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верхового Суду 9ч.4ст.263ЦПК).
Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання  судового рішення  не є перешкодою у заміні  стягувача у  виконавчому провадженні.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали з причин відсутності у справі доказів відкритого виконавчого провадження  з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з боржниці кредитної заборгованості й визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.
Обставини, на які  посилається ОСОБА_1 ,  не свідчать про постановлення судом незаконної ухвали.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав щодо заміни сторони у зобов`язанні його правонаступником.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу  - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 13 листопада 2020 року

Суддя-доповідач:   
 
Судді: