ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 806/2255/17
адміністративне провадження № К/9901/46971/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської   В.   Е.,
суддів: Данилевич   Н.   А., Уханенка   С.   А.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом Державної служби України з питань праці в особі Управління Держпраці у Житомирській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування заходів реагування, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25   жовтня 2017   року (головуючий суддя Шуляк   Л.   А.) та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05   березня 2018   року (головуючий суддя Шевчук   С.   М., судді: Мацький   Є.   М., Шидловський   В.   Б.),
І. Суть спору
У серпні 2017 року Державна служба України з питань праці в особі Управління Держпраці у Житомирській області (далі - позивач, управління Держпраці) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), у якому просила застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до ФОП ОСОБА_1 шляхом зупинення та заборони виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; звалювання та розпилювання блоків природного каменю; верстата каменевідрізного (марка СКО-2) - ф1600; полірувальних верстатів КШМ-320 - 2 од.; талів електричних вантажопідіймальністю: 1т. - 1 од., 2т. - 1 од.; кранів мостових електричних опорних однобалочних 0,5 т. - 2 од., до усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 09 серпня 2017 року №   1268/11/0024.
В обґрунтування позовних вимог управління Держпраці зазначило, що за результатами проведеної перевірки дотримання відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, виявлені порушення, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування до відповідача заходів реагування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи.
На підставі наказу від 04   серпня 2017   року №   1410 та направлення від 04   серпня 2017   року №   1268/11, посадовими особами управління Держпраці проведено планову перевірку ФОП    ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов`язаних з використанням і переробкою мінеральної сировини, виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, за результатами якої складено акт від 09   серпня 2017   року №   1268/11/0024.
Вказаним актом зафіксовано ряд порушень, зокрема:
- розд. 5 п. 1 акту - ст. 21 Закону «Про охорону праці», а саме: виконує роботи підвищеної небезпеки без одержання дозволу, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічного обслуговування, реконструкції машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, звалювання та розпилювання блоків природного каменю, що є порушенням п. 2, 26 Додатку 2 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26   жовтня 2011   року №   1107.
- розд. 5 п. 2 акту - ст. 21 Закону України «Про охорону праці» застосовує машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки без одержання дозволу. Зокрема, застосовує технологічне обладнання з переробки природного каменю, а саме: верстат каменевідрізний (марка СКО-2) - ф1600, полірувальні верстати КШМ - 320-2 од (вантажопідіймальні крани і машини, а саме: талі електричні вантажопідіймальністю - 1т.-1од, 2т-1од, крани мостові електричні опорні одно балочні 0,5т-2од), що є порушенням п. 10, 19 Додатку 3 Порядку №   1107.
- розд. 5 п. 3 акту - ст. 18 Закону України «Про охорону праці» - інструкції з охорони праці не переглядаються, що є порушенням п.6.1 НПАОП 0.00-4.15-98 Положення про розробку інструкцій з охорони праці.
- розд. 5 п. 4 акту - ст. 18 Закону України «Про охорону праці» - журнал інструктажів з питань охорони праці (заповнюється без зазначення номерів інструкцій), що є порушенням п.6.10 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.
- розд. 5 п. 5 акту - ст. 18 Закону України «Про охорону праці» - до роботи допускаються працівники (посадові особи), які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці (стропальник), що є порушенням п.3.17 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.
- розд. 5 п. 6 акту - ст. 18 Закону України «Про охорону праці» - керівник не пройшов навчання згідно з типовим тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб, що порушує п. 5.1, 5.5, 5.6 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці.
- розд. 5 п. 7 акту - ст. 13 Закону України «Про охорону праці» - пасова фрезерувального верстата (О 1600) не має огородження, що є порушенням п. 1.2 НПАОП 0.00-1.71-13 Правил охорони праці під час роботи з інструментами та пристроями.
У зв`язку із виявленням порушень зазначених у п. 1, 2, 5, 7 акту перевірки позивачем було попереджено відповідача про необхідність негайного зупинення робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме: верстата каменевідрізного (марка СКО-2) - ф1600; полірувальних верстатів КШМ-320 - 2 од.; талів електричних вантажопідіймальністю: 1т. - 1 од., 2т. - 1 од.; кранів мостових електричних опорних однобалочних 0,5 т. - 2 од.
Примірник акту перевірки від 09   серпня 2017   року №   1268/11/0024 ФОП    ОСОБА_1 отримав 09   серпня  2017 року та підписав без зауважень. 
Оскільки відповідачем не були самостійно здійснені заходи щодо негайного зупинення робіт та експлуатації машин, управління Держпраці звернулося до суду з цим адміністративним позовом.
ІІІ. Рішення судів попередніх інстанцій та мотиви їх ухвалення.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25   жовтня 2017   року, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05   березня 2018   року, позов задоволено.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що виявлені порушення під час перевірки дійсно створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При цьому, доказів та документів, які б спростовували виявлені порушення, зазначені в акті чи свідчили про їх усунення відповідачем не надано. Крім того, суди зазначили, що відповідач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про скасування заходів реагування, застосованих судом, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2018   року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 11   червня 2019   року, у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді-доповідача у цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: суддя-доповідач Стрелець   Т.   Г., судді: Бучик   А.   Ю., Тацій   Л.   В.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06   жовтня 2020   року задоволено заяви суддів Стрелець   Т.   Г., Бучик   А.   Ю., Тацій   Л.   В. про самовідвід. Відведено цих суддів від розгляду касаційної скарги ФОП ОСОБА_1 . Передано матеріали касаційної скарги до Секретаріату Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду для визначення складу суду у Верховному Суді.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 09   жовтня 2020   року, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 06   жовтня 2020 року ухвали про відведення колегії суддів від розгляду матеріалів касаційної скарги, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: суддя-доповідач Мацедонська   В.   Е., судді: Данилевич   Н.   А., Шевцова   Н.   В.
Ухвалою судді Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонської   В.   Е. від 03   листопада 2020 року прийнята до свого провадження вказана касаційна скарга.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 21   грудня 2020   року у зв`язку з перебуванням судді Шевцової   Н.   В. у відпустці, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: суддя-доповідач Мацедонська   В.   Е., судді: Данилевич   Н.   А., Уханенко   С.   А.
V. Касаційне оскарження
У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на неврахування судами попередніх інстанцій норм ст. 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права та ст. 23, 43 і 64 Конституції України, а саме право особи на працю, що включає можливість заробляти на життя працею, яку вільно обирають або на яку вільно погоджуються.
ФОП ОСОБА_1 вважає, що на момент перевірки не затверджено уніфіковану форму актів перевірки з переліком питань для здійснення планових заходів державного нагляду у сфері промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, а тому позовні вимоги заявлені на підставі документа, який не відповідає вимогам чинного законодавства.
Також відповідач стверджує, що суди проігнорували обов`язок суб`єкта владних повноважень довести, що у акті перевірки стоїть саме підпис відповідача, оскільки останній наполягає, що ним такий акт не підписувався.
Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
VІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до норм ст. 1 Закону України від 05 квітня 2007 року №   877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №   877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Частина 5 ст. 4 вказаного Закону передбачає, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
У відповідності до ч. 7 ст. 7 Закону №   877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Статтею 38 Закону України від 14   жовтня 1992 року №   2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон №   2694-XII) передбачено, що державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Приписами ч. 1 ст. 39 Закону №   2694-XII передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, зокрема, мають право видавати в установленому порядку роботодавцям, керівникам та іншим посадовим особам юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування обов`язкові для виконання приписи (розпорядження) про усунення порушень і недоліків в галузі охорони праці, охорони надр, безпечної експлуатації об`єктів підвищеної небезпеки, а також забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.
Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ч. 1 ст. 13 Закону №   2694-XII).
За приписами ч. 1 - 3 ст. 18 цього Закону установлено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.
Згідно зі ст. 21 Закону №   2694-XII виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.
Проектування виробничих об`єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Експертиза проектів будівництва на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці проводиться відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Поряд з цим, роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов`язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Строк дії дозволу становить: на виконання робіт або на експлуатацію машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - п`ять років (з подальшим його продовженням); на застосування машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки - безстроково.
У відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №   96 (далі - Положення №   96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з п. 7 Положення №   96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Підпунктом 16 п. 4 згаданого Положення передбачено, що Держпраці здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці, навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.
Пунктами 2, 26 Додатку 2 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26   жовтня 2011   року №   1107 (далі - Порядок №   1107) передбачений перелік видів робіт підвищеної небезпеки, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3 до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки; звалювання та розпилювання блоків природного каменю.
Пунктами 10, 19 Додатку 3 Порядку №   1107 передбачений перелік машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, а саме: устатковання для дроблення, сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів, технологічне обладнання з переробки природного каменю; вантажопідіймальні крани і машини, ліфти, ескалатори, траволатори, канатні дороги, підйомники, зокрема будівельні, та фунікулери.
Організаційне забезпечення роботи комісії (організація проведення перевірки знань з питань охорони праці, оформлення, облік і зберігання протоколів перевірки знань, оформлення і облік посвідчень про перевірку знань з питань охорони праці) покладається на суб`єкт господарювання, яким проводилось навчання з питань охорони праці. Термін зберігання протоколів перевірки знань з питань охорони праці не менше 5 років. Вказане передбачено п.3.17 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26   січня 2005 року №   15.
Відповідно до п.1.2. Правил охорони праці під час роботи з інструментом та пристроями, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 19   грудня 2013 року №   966, забороняється виконувати роботи на несправних верстатах, а також на верстатах з несправними або незакріпленими огородженнями.
VІІ. Висновки Верховного Суду
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15   січня 2020   року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
В силу положень ч. 1 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної  інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування норм права.
Як убачається з матеріалів справи, під час перевірки управлінням Держпраці було встановлено ряд порушень з боку ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері охорони праці, а саме: 
- ст. 21 Закону №   2694-XII, зокрема, відповідач виконує роботи підвищеної небезпеки без одержання дозволу, а саме: монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт, технічне обслуговування, реконструкції машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, звалювання та розпилювання блоків природного каменю, що є порушенням п. 2, 26 Додатку 2 Порядку №   1107; застосовує машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки без одержання дозволу. Зокрема, застосовує технологічне обладнання з переробки природного каменю, а саме: верстат каменевідрізний (марка СКО-2) - ф1600, полірувальні верстати КШМ - 320-2 од (вантажопідіймальні крани і машини, а саме: талі електричні вантажопідіймальністю - 1т.-1од, 2т-1од, крани мостові електричні опорні одно балочні 0,5т-2од), що є порушенням п. 10, 19 Додатку 3 Порядку №   1107;
- ст. 18, 13 Закону №   2694-XII, інструкції з охорони праці не переглядаються, що є порушенням п.6.1 НПАОП 0.00-4.15-98 Положення про розробку інструкцій з охорони праці; журнал інструктажів з питань охорони праці (заповнюється без зазначення номерів інструкцій), що є порушенням п.6.10 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці; до роботи допускаються працівники (посадові особи), які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці (стропальник), що є порушенням п.3.17 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці; керівник не пройшов навчання згідно з типовим тематичним планом і програмою навчання з питань охорони праці посадових осіб, що порушує п. 5.1, 5.5, 5.6 НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці; пасова фрезерувального верстата (О 1600) не має огородження, що є порушенням п. 1.2 НПАОП 0.00-1.71-13 Правил охорони праці під час роботи з інструментами та пристроями.
Тобто, на думку позивача, виявлені порушення становлять реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування державного нагляду шляхом зупинення та заборони робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.
Відповідно до першого речення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працюючих.
При цьому, Верховний Суд також зауважує, що одним із основних завдань позивача є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного нагляду з питань контролю за додержанням законодавства про працю.
Що стосується аргументів скаржника стосовно того, що на момент перевірки не затверджено уніфіковану форму актів перевірки з переліком питань для здійснення планових заходів державного нагляду у сфері промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, а тому позовні вимоги заявлені на підставі документа, який не відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Так, як убачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було направлено відповідний запит Державній службі України з питань праці, яка 23   жовтня 2017   року надала відповідь листом №   10297/1/7.2-ДП-17, яким повідомила, що уніфіковану форму Акта перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) затверджено наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11   серпня 2011   року №   826 «Про затвердження Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України та уніфікованої форми Акта перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта)», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27   грудня 2011   року за №   1531/20269. Даний наказ є чинним та не скасований в судовому порядку, а тому підлягає застосуванню.
Стосовно тверджень відповідача щодо не підписання ним акту перевірки, колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, оскільки зі змісту акта вбачається, що в графі відомостей щодо його підписання міститься підпис    ОСОБА_1 . Водночас, суду не надано жодних доказів, щодо неприналежності зазначеного підпису відповідачу. 
Обґрунтовуючи свою позицію скаржник стверджує про те, що він особистою працею здійснює господарську діяльність в галузі оброблення каменю. ФОП ОСОБА_1 наголошує на тому, що позивачу було відомо про те, що відповідач не використовував найманої праці за період, який охоплений перевіркою. 
З цього приводу Верховний Суд зазначає таке.
Суди, відхиляючи вказані доводи скаржника, посилалися на наявність у матеріалах справи інформації, наданої 28   вересня 2017   року Коростишівським відділенням Житомирської ОДПІ стосовно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період 1 та 2 квартал 2017   року.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, планова перевірка ФОП    ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, а також ведення робіт, пов`язаних з використанням і переробкою мінеральної сировини, виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки була проведена посадовими особами управління Держпраці 09   серпня 2017   року, за результатами якої було складено акт перевірки №   1268/11/0024.
Тобто, надана інформація Коростишівським відділенням Житомирської ОДПІ не може бути належним доказом того, що на момент проведення перевірки позивачем використовувалася наймана праця, оскільки відомості податкового органу стосуються іншого періоду часу. Крім того, в зазначених податкових розрахунках відсутня відмітка щодо осіб, які працювали за трудовими договорами (контрактами).
Крім того, не встановлено судами попередніх інстанцій й того факту чи мав отримати ФОП ОСОБА_1 відповідний дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, оскільки такі відомості у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи, що  в силу ч. 3 ст. 21 Закону №   2694-XII роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, питання щодо визначення, чи є ФОП ОСОБА_1 роботодавцем та чи мав у зв`язку з цим отримувати вищезазначені дозволи, є таким, від якого залежить вирішення спору.
Згідно зі ст. 1 Закону №   2694-XII роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, і фізична особа, яка використовує найману працю.
З огляду на те, що позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем допущені порушення чинного законодавства, зокрема, виконання робіт підвищеної небезпеки без одержання дозволу, експлуатація машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки без одержання дозволу, допуск до роботи працівників, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці, пасова фрезерувального верстата не має огородження, які створюють загрозу життю працівників, і з цих же підстав позов задоволений, суди мають обґрунтувати, що відповідач є суб`єктом господарювання, який використовує найману працю, та на нього поширюються  вимоги чинного законодавства щодо охорони праці.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про необхідність застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом зупинення та заборони робіт підвищеної небезпеки та експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки є передчасними.
Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченої копії, якщо інше не визначено цим Законом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
За змістом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.
Суд звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд уважає, що для належного розгляду цієї справи судам попередніх інстанцій слід дослідити питання стосовно того, чи був ФОП ОСОБА_1 роботодавцем у період, який охоплений перевіркою, та чи отримував (мав отримати) останній дозвіл на виконання таких робіт та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ч. 2 розд. ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року     №   460-IX, ст. 341, 345, 349, 355-356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25   жовтня 2017   року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05   березня 2018   року скасувати.
3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.   Е.   Мацедонська

Судді                                                                                                    Н.   А.   Данилевич

                                                                                                    С.   А.   Уханенко