Ухвала    
 
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 635/3326/19
провадження № 61-16046 ск20
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року Покотилівська селищна рада Харківського району Харківської області звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача безпідставно збережені грошові кошти у розмірі орендної плати на загальну суму 133 236,09 грн.
В обгрунтування позову посилалась на те, що ОСОБА_1 є власником трьох нежитлових будівель, розташованих на земельних ділянках комунальної форми власності. Оскільки відповідач користується вказаними земельними ділянками без укладення договорів їх оренди, їх власник недоотримує дохід у вигляді орендної плати.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2019 року у задоволенні позову Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня      2019 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у розмірі 133 236,09 грн.
У листопаді 2020 року до Верховного Суду від  ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (пункт 1 частини шостої, частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Ціна позову у цій справі становить 133 236,09 грн, яка станом на 1 січня               2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200), тому в силу вимог закону ця справа є малозначною за ціною позову. При цьому, судом апеляційної інстанції цю справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження як малозначну.
Посилання  ОСОБА_1 на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань земельних відносин та права власності є необгрунтованими. 
Великою Палатою Верховного Суду неодноразово викладався висновок щодо застосування частини першої статті 1212 ЦК України у подібних правовідносинах(№ 629/4628/16-ц від 23 травня 2018 року, № 320/5877/17 від 13 лютого 2019 року).
Посилання на постанови Верховного Суду (Касаційний господарський суд) від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, (Касаційний адміністративний суд) від 30 жовтня 2018 року у справі № 804/2111/14,               від 31 липня 2018 року у справі № 804/7823/14, є безпідставні, оскільки ці судові рішення ухвалено за інших фактичних та правових обставин справи.
За таких обставин, заявник не навела обгрунтованих доводів, в чому полягає фундаментальне значення розгляду справи для формування єдиної правозастосовної практики та не додала до касаційної скарги доказів, які б підтверджували обставини, на які вона посилається.  
Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що справа становить для неї виняткове значення у зв`язку з порушенням її майнових прав, що може вплинути на фінансовий стан та неспроможність у подальшому вести господарську діяльність, зводяться до незгоди особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням та не свідчать про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у справі за позовом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                             О. В. Білоконь
О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара