ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1795/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (суддя Притула К.М.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії,- 
                                                            
                                                             ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено.
Суд вирішив зарахувати у рахунок майбутніх платежів на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 єдиний  соціальний  внесок  на загальнообов`язкове державне соціальне страхування помилково сплачених у бюджетний платіж коштів у сумі 5294 грн.  за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано те, що станом на  18.06.2020 за даними оперативного обліку в інтегрованій картці по ЄСВ позивача рахується переплата в сумі 16, 47грн., а помилково сплачені кошти були враховані в погашення заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску, яка виникла при повчи звітності за 2015 рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , зареєстрований в ЄДР як фізична особа-підприємець з 10.07.1997, про що свідчить витяг з реєстру від 20.10.2016.
З 01.01.2013 являється платником податку за спрощеною системою оподаткування, що підтверджено витягом № 1411233400583 з реєстру платників єдиного податку від 16.09.2014. 
Відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 від 11.05.2018 та довідки № 336 від 08.08.2019 Кропивницького відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Кіровоградській області ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з 21.03.2014.
01.04.2014 позивачем було подано до Кіровоградської ОДПІ заяву про звільнення його від сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) у зв`язку з досягнення ним 20.03.2014 пенсійного віку та поданням до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області документів на призначення пенсії за віком.
06.01.2016 позивачем було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, в якому відображено нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування, в розмірі 5293,88 грн. (а.с. 17-18).
06.11.2018 позивачем помилково сплачено бюджетний платіж у сумі 5294 грн. єдиного соціального внеску для ФОП.
24.07.2019 Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області прийнято Рішення № 0020195208 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно якого відповідач вимагає сплатити ОСОБА_1 штраф у розмірі 20% від суми недоїмки, що склала 1055,51 грн. та пеню  у    розмірі    0,1%    від    суми    недоїмки - 5282,81 грн. (а.с. 20).
Позивач вказане рішення оскаржив до суду до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року  у справі 340/1997/19, залишеного в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду 18 грудня 2019 року,   позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено: визнано  протиправним та скасовано рішення № 0020195208 від 24.07.2019 Головного управління ДФС у Кіровоградській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
У вказаному рішенні зроблено висновок, що подання звітності по ЄСВ  не є передбаченою законом умовою для вказаної категорії осіб, а сам звіт має бути врахований контролюючим органом лише при наявності заяви про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та укладення відповідного договору, яка позивачем не подавалась.
Листом від 12.03.2020 та листом від 16.04.2020, відповідач у відповідь на заяву позивача про повернення понесених витрат по сплаті судового збору, витрат на правову допомогу  та повернення помилково сплаченого ЄСВ повідомив, що помилково сплачений внесок зараховано в рахунок погашення заборгованості, яка виникла в результаті самостійно поданого звіту по ЄСВ за 2015 рік, а рішенням суду по справі 340/1997/19 від 17.09.2020 не передбачено повернення помилково сплаченого ЄСВ (а.с.29-33).
Позивач звернувся до суду  із цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивач помилково сплатив бюджетний платіж у сумі 5294 грн. ЄСВ для ФОП, у тому числі для спрощеної системи оподаткування, а відмовляючи в задоволенні заяви про  повернення помилково сплаченого ЄСВ, відповідач не навів підстав та доказів для відмови в задоволені вказаної заяви.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
У відповідності до частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що фізичні особи-підприємці, звільняються від сплати єдиного внеску за себе за умови, якщо вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу з часу досягнення ними віку, з якого призначається пенсія за віком, або за умови, якщо вони є інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу - з моменту настання вказаних обставин.
Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 20.03.2014 отримує пенсію за віком.
Вірними є висновки суду першої інстанції про те, що у позивача настали обставини, за якими останній звільняється від сплати за себе єдиного внеску, окрім випадку його добровільної участі в системі загальнообов`язкового страхування.
Відповідно до ч.13 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наказом Міністерства Фінансів  України від 16.01.2016  № 6 затверджено порядок  зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (далі - Порядок).Цей Порядок визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Кошти) (п.2 Порядку №6).
Відповідно до п.5 Порядку повернення Коштів здійснюється у випадках:
1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719;
2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719;
3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету;
4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.
Повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки  позивач помилково сплатив бюджетний платіж у сумі 5294 грн. ЄСВ для ФОП, у тому числі для спрощеної системи оподаткування, відповідач не навів підстав та доказів для відмови в задоволені вказаної заяви.
Щодо доводів апеляційної скарги, то судом першої інстанції вірно було враховано те, що рішенням суду  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року  у справі 340/1997/19 було встановлено, що позивач не зобов`язаний був сплачувати ЄСВ, а тому зарахування в рахунок  заборгованості по ЄСВ за 2015 рік є необґрунтованим.
Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений  ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 25 листопада 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш