ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1604/19                                        Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/818/3367/20                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про визнання спадщини відумерлою

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2020 року                                                         м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Яцини В.Б.
суддів:                 - Бурлака І.В., Хорошевського О.М., 
за участю секретаря : Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення  Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 січня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Штих Т.В., по цивільній справі за  заявою Харківської міської ради, заінтересована особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова,

встановив:
06 лютого 2019 року Харківська міська рада звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати вищезазначене нерухоме майно у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.
Заява мотивована тим, що відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції від 15.12.2018 № 17447/15.1-04-05 виявлено актовий запис про смерть на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено факт державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Актовий запис № 14983 від 13.10.2016.
Зазначила, що померлій ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1995 № Н12-2330 належить на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
У встановлені законом строки спадщина після смерті ОСОБА_2 прийнята не була. До того ж постановою Харківського апеляційного суду від 15.11.2018 по справі № 638/4471/18 було частково задоволено апеляційну скаргу Харківської міської ради. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.06.2018 по вказаній справі скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду. Отже у заявника виникли всі підстави для звернення до суду з даною заявою. 
На підставі вищевикладеного, уточнивши заяву 15.03.2019 Харківська міська рада просила суд визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та передати вищезазначене нерухоме майно у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року заяву задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконне, необґрунтоване, у даній справі є спір про право, і Харківська міська рада повинна була звертатись до суду із позовом про визнання права на спадщину на загальних підставах в порядку позовного провадження, а не окремого.
Посилається на правову позицію, яка була висловлена у постанові Верховного суду від 23.12.2019 у справі № 175/423/18 та у рішенні Європейського суду з прав людини «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації», «Суомінем проти Франції», «Хаджинастасиу проти Греції».
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі не відповідає. 
Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому є підстави для визнання спадщини відумерлою і передачі майна у власність територіальній громаді міста Бахмута Донецької області.
Суд апеляційної інстанції не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки останній дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Згідно із статтею 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Відповідно до статті 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.
Відповідно до статті 337 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.
Згідно із статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Згідно із статтями 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Як передбачено частинами 1 - 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.
Частиною 3 ст. 1277 ЦК України визначається, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.
Право власності є абсолютним і непорушним, ніхто не може бути позбавлений власності інакше, ніж, як виняток, з мотивів суспільної необхідності або за рішенням суду, на підставі, в обсязі і в порядку, встановлених законом(ст. 41 Конституції України).
Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою комунального підприємства «Харківське бюро технічної інвентаризації» №1041609 від 25.07.2018,  на підставі договору купівлі-продажу № Н12-2330,виданого ХТБ «Слобода» 10.06.1995 та зареєстровано у КП «Харківське міське БТІ» № П-1-15202 13.06.1995 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. 
Згідно із паспортом ОСОБА_2 , серія НОМЕР_1 , виданого Дзержинським РВ УМВС України в Харківській області 13.01.2001, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у кв. АДРЕСА_1 в період з 14.05.1995.
З акту обстеження вбачається, що квартира АДРЕСА_1 04.12.2018 року, який надано дільницею № 8 КП «Жилкомсервіс» квартира АДРЕСА_1 приватизована, розміщена на 4-му поверсі, в першому під`їзді, 1-кімнатна, загальною площею – 32,6 м.кв., житловою площею – 16,9 м.кв. Двері в квартиру зачинені на замок, зі слів сусідів хто зачинив двері – невідомо (а.с.16). 
Відповідно до довідки про оплату житлово-комунальних послуг по квартирі 
АДРЕСА_1 заборгованість становить станом на 01.01.2019 року – 2701грн. 26 коп.
Як на підставу заявлених вимог Харківська міська рада посилалася на те, що після смерті   ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру. До теперішнього часу спадщина ніким із спадкоємців не прийнята. Вважає, що наявні підстави для визнання спадщини померлої ОСОБА_2 відумерлою.
Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Положеннями частини першої ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 06.02.2019 № 55014067 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 21.03.2017 була заведена спадкова справа № 70/2017 (а.с.30).
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.06.2018 по цивільній справі № 638/4471/18 повністю задоволено заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з вересня 2010 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою Харківського апеляційного суду від 15.11.2018 року у справі 
№ 638/4471/18 апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13.06.2018 по цивільній справі № 638/4471/18 скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду. 
При цьому у постанові суду апеляційної інстанції було встановлено, що у даному випадку має місце спір про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснено, що заінтересовані особи, в тому числі ОСОБА_1 , можуть звернутися до суду з позовом про визнання права на спадщину на загальних підставах в порядку позовного провадження (а.с.20-21).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Всупереч ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не звернув уваги, що у даній справі вже було встановлено про наявність спора про право на згадану спадщину і тому зацікавлені особи, до яких також належить Харківська міська рада, мають звертатися до суду за захистом своїх прав саме у позовному, а не окремому провадженні
Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Враховуючи встановлені обставини справи та зазначені норми права, слід визнати, що між Харківською міською радою та ОСОБА_1 дійсно існує спір про право щодо спадкової квартири, наведені з цього приводу доводи скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, суд порушив норми процесуального права, внаслідок чого справа була розглянута без залучення в якості відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55014067 від 06.02.2019 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Третій Харківській державній нотаріальній конторі (61050, Харківська область, м. Харків, пр-т Московський, 85) була заведена спадкова справа за номером 60407652 (70/2017) (а.с. 31). 
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та з порушенням згаданих вимог ЦПК України  розглянув справу в порядку окремого провадження за наявності спору про право.
Колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України застосовує правову позицію, яка була висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18  (провадження № 61-8171св19). Верховний Суд дійшов висновку, що «враховуючи мету подання заяви про визнання спадщини відумерлою, а також наявності інших осіб, які виявили бажання прийняти спадщину, відкритої після смерті ОСОБА_4 та звернулися до суду з відповідним позовом, які заперечують наявність підстав для визнання спадщини ОСОБА_4 відумерлою, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про наявність спору про право цивільне та підставність залишення без розгляду заяви Новотаромської сільської ради, поданої керівником Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах заявника в порядку окремого провадження».
Аналогічні правові позиції викладені у постановах: Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі №2-о-233/11 (2-233/11) провадження 61-20857св18, і Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року у справі № 175/423/18, на останню посилався апелянт, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК суд апеляційної інстанції враховує при розгляді цієї справи.
Зважаючи на наведене, враховуючи мету подання заяви про визнання спадщини відумерлою, а також наявності інших осіб, які виявили бажання прийняти спадщину, відкритої після смерті ОСОБА_2 та звернулися до суду з відповідним позовом, які заперечують наявність підстав для визнання спадщини відумерлою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність спору про право цивільне та необхідність залишення без розгляду заяви, розглянутої в порядку окремого провадження. Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання спірної квартири відумерлою спадщиною та передачу квартири у комунальну власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради.
Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Рішення як таке, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення заяви Харківської міської ради без розгляду.
Зазначене не позбавляє права Харківської міської ради на звернення до суду з позовом про захист своїх прав у порядку загального позовного провадження, визначеного ЦПК України. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до статті 1 Закон України "Про судовий збір"№ 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями, судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Пунктом 15-1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується частиною 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Понесені  ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору на суму 5763,40 грн. - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.259, 367, 368, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції 
постановив: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року- скасувати.
Заяву Харківської міської ради -залишити без розгляду.
Понесені ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору на суму 5763,40 грн. - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 23 листопада 2020 року. 
Головуючий                                                                        В.Б.Яцина.

Судді                                                                                       І.В.Бурлака.
О.М.Хорошевський.