ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/27093/15                                           Суддя першої інстанції: Добрянська Я.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 листопада 2020 року                                                                          м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
суддів                               - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Луньо Іллі Вікторовича на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Фірма Вітал-Тер» (товариство з обмеженою відповідальністю), Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції», про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Волощука Ігоря Григоровича (далі - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2, Фонд), треті особи - Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Фірма Вітал-Тер» (товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - Третя особа-1, ПІІ ТОВ «Фірма Вітал-Тер»), Публічне акціонерне товариство «Банк «Національні інвестиції» (далі - Третя особа-2, ПАТ «Банк «Національні інвестиції»), в якому просив:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Волощука І.Г. щодо списання з рахунку ОСОБА_1 , відкритого в АТ «Банк «Національні Інвестиції» № НОМЕР_1 на рахунок Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу «Фірма Вітал-Тер», відкритого в АТ «Банк «Національні Інвестиції» № НОМЕР_2 у розмірі 139000,00 грн. в порядку виконання наказу тимчасової адміністрації «щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) № 56/1-ОС від 13.11.2015 року»;
- зобов`язати Уповноважену особу Волощука І.Г. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Уповноважену особу Волощука І.Г. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, що має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду;
- зобов`язати Фонд включити передану Уповноваженою особою Волощуком І.Г. інформацію щодо ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства Банк «Національні Інвестиції», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити на користь      ОСОБА_1 відшкодування за його вкладом відкритим у Публічному акціонерному товаристві Банк «Національні Інвестиції" в розмірі 200000,00 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2020 року позов задоволено частково та приписано:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк «Національні Інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича     щодо списання з рахунку ОСОБА_1 відкритого в АТ "Банк «Національні Інвестиції" № НОМЕР_1 на рахунок Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу "Фірма Вітал - Тер" відкритого в АТ "Банк «Національні Інвестиції"     № НОМЕР_2 у розмірі 139000,00 грн. в порядку виконання наказу тимчасової адміністрації «щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) № 56/1-ОС від 13.11.2015 року;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк «Національні Інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк «Національні Інвестиції", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк «Національні Інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, що має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому, задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою не надано належних і допустимих доказів, що перерахування коштів ПІІ ТОВ «Фірма «Вітал-Тер» здійснювалося на рахунок ОСОБА_1 з порушенням вимог чинного законодавства, трансакція з перерахування коштів взагалі не належить до правочинів, а тому гарантії Фонду поширюються на відшкодування коштів, що перераховані на рахунок Позивача.
Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд підкреслив, що позовні вимоги до Фонду є передчасними з огляду на те, що до переліку вкладників Позивача включено Уповноваженою особою не було.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому звертає увагу на неврахуванні судом факту порушення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» вимог постанови правління Національного банку України від 17.09.2015 року №607/БТ при перерахуванні коштів з рахунку ПІІ ТОВ «Фірма Вітал-Тер» на рахунок ОСОБА_1 , наслідком чого правочин з перерахування коштів є нікчемним на підставі п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що, у свою чергу, є нормативною перешкодою для включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Крім того, звертає увагу не помилкове застосування судом першої інстанції практики Верховного Суду, яка не враховує законодавчих змін.
Після усунення визначених в ухвалі від 29.07.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2020 року було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.11.2020 року.
У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Уповноваженої особи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 30.06.1998 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» укладено договір розрахункового обслуговування фізичної особи №426-ДФЛ (а.с. 21)
Відповідно до п. 1 указаного договору Банк відкрив Позивачу рахунок № НОМЕР_1 , який згідно п. 3 цього договору може бути поповнений грошовими коштами в необмеженій кількості як готівкою так і безготівковий спосіб (а.с.21).
Також з матеріалів справи вбачається, що 20.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПІІ ТОВ «Фірма «Вітал-Тер» було укладено Договір № 1-15-ФД про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги (а.с. 27-28), за умовами якого Позивач надав Третій особі-1 фінансову допомогу в розмірі 2  600  000,00 грн., яку останній зобов`язувався повернути відповідно до п. 1.3 Договору до 20.07.2015 року.
Згідно копій платіжного доручення №1013 від 08.09.2015 року та №1015 від 17.09.2015 року з рахунку № НОМЕР_2 ПІІ ТОВ «Вітал-Тер», відкритого у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» перераховано грошові кошти в розмірі 61  000,00 грн. та 139  000,00 грн. з призначенням платежу «часткове повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за договором №1-15/ФД від 20.02.2015» (а.с.19-20).
Постановою Правління Національного банку України від 15.09.2015 року №607/БТ ПАТ «Банк «Національні інвестиції» віднесено до категорії проблемних (а.с. 46-48).
На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 року № 613 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних» (а.с. 49-50) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 року № 172 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Національні інвестиції» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» (а.с. 51). Згідно даного рішення у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Національні інвестиції», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощуку Ігорю Григоровичу строком на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.
Наказом Уповноваженої особи Волощука І.Г. від 22.09.2015 року №30 призначено перевірку вкладів фізичних осіб (а.с. 52-53).
Наказом Уповноваженої особи Волощука І.Г. від 13.11.2015 року №56/1-ос «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» на підставі висновків комісії з перевірки вкладів фізичних осіб приписано визнати операції, правочини, договори, перелік яких наведено у додатку №1, нікчемними згідно п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі правочин від 17.09.2015 року щодо перерахування грошових коштів в розмірі 139  000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з рахунку № НОМЕР_2 ПП «Фірма «Вітал-Тер» (ТОВ), відкритого у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» з призначення платежу «часткове повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за договором №1-15/ФД від 20.02.2015» (а.с. 61).
Згідно виписки по рахунку ПІІ ТОВ «Фірма «Вітал-Тер» за період з 23.11.2015 року по 30.11.2015 року вбачається, що 26.11.2015 року грошові кошти у розмірі 139  000,00 грн. з рахунку ОСОБА_1 повернуті на рахунок ПІІ ТОВ «Фірма «Вітал-Тер» (а.с.16)
Постановою Правління Національного банку України від 01.12.2015 року №853 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Банк «Національні інвестиції» (а.с. 62).
Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду № 214 від 02.12.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Національні інвестиції» та призначено Волощука Ігоря Григоровича уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» і делеговано останньому повноваження ліквідатора строком на 2 роки з 03.12.2015 року по 02.12.2017 року включно (а.с. 63).
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 31.05.2017 року №2230 відсторонено від виконання обов`язків Уповноваженої особи Волощука І.Г. з 06.06.2017 року та з цього ж дня призначено Уповноваженою особою Луньо І.В.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.11.2017 року №4967 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Національні інвестиції» на один рік по 02.12.2018 року.
На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 2, 16, 26, 27, 38 Закону України «Про систему гранування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), суд першої інстанції, врахувавши позицію Великої Палати Верховного Суду у спірних правовідносинах, прийшов до висновку, що в Уповноваженої особи не було правових підстав для віднесення правочину до нікчемного, кошти перераховані на рахунки ОСОБА_1 та є вкладом, а тому відсутні перешкоди для отримання останнім гарантованого Фондом відшкодування.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Частиною 1 статті 3 Закону передбачено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду і має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.
За змістом ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Приписи ч. ч. 1-3 ст. 27 Закону визначають, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки) - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Отже, право на відшкодування грошових коштів в межах гарантованої суми грошових коштів має вкладник банку, а саме: фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону).
Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи Уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (ст. ст. 2, 25 Закону).
Аналіз наведених вище законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200  000,00 грн.
Отже, Закон пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення Уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку рахунків, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру відшкодувань вкладникам, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, відповідно до складеного Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків.
Згідно п. 3, 4 розд. ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення № 14), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4-6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ФГВФО, така сума відшкодування включається до Переліку.
Відповідно до п. п. 2, 3 розд. IV Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.
Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника в особи. При цьому, вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту) чи банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.
Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками в розумінні приписів ст. 2 цього Закону, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 802/351/16-а та від 27.02.2019 року у справі № 826/9960/15, від 16.09.2020 року у справі № 826/2624/16
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що на рахунок вкладника в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» грошові кошти зараховані 17.09.2015 року, тобто, до початку віднесення ПАТ «Банк «Національні інвестиції» до категорії неплатоспроможних та запровадження в ньому тимчасової адміністрації (18.09.2015 року).
Отже, враховуючи вищевикладене, на Позивача поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів на підставі ст. 26 Закону. При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону.
Судовою колегією враховується, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 укладення зазначеного вище правочину, а також щодо фактичного невнесення грошових коштів на його рахунок за цим договором. При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що як вже було встановлено раніше, Відповідач-2 вважає нікчемним правочин з перерахування коштів Третьою особою-1 на рахунок Позивача, посилаючись на положення п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону. Водночас, Уповноваженою особою не враховано, що операція із перерахування коштів не є правочином між банком та фізичною особою згідно ст. 202 ЦК України.
До того ж, Велика Палата Верховного Суду раніше сформулювала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15 зазначено, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону.
У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.
Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до Позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.
Така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких в цей час проводились операції по рахункам вкладників, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні його до переліку вкладників.
У постанові від 23.04.2020 року у справі № 826/27089/15, яка є аналогічною справі №826/27093/15, Верховний Суд підкреслив, що предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідача передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.
Водночас, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.
Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.
Судом апеляційної інстанції враховується, що, вказуючи про наявність в останньої повноважень на визнання правочинів (операцій), укладених (вчинених) ПАТ «Банк «Національні інвестиції», нікчемними, Уповноважена особа посилається на те, що спірні операції відбулись з метою отримання коштів не від банку, не за рахунок банку, а від і за рахунок Фонду, тобто за рахунок держави.
Разом з тим, судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому ОСОБА_1 не міг знати про встановлені для ПАТ «Банк «Національні інвестиції» обмеження. 
Таким чином, постанова Правління Національного банку України від 15.09.2015 року № 607/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні Інвестиції» до категорії проблемних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.
До того ж, у постанові від 16.09.2020 року у справі №826/2624/16 Велика Палат Верховного Суду, аналізуючи правову природу указаної постанови Правління Національного банку України від 15.09.2015 року №607/БТ у розрізі правозастосування норм п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону зазначила, що така постанова НБУ з огляду на її правову природу не є актом цивільного законодавства в розумінні положень статті 4 ЦК України, а тому підстав для застосування норм статей 203, 215 ЦК Українидо спірного правочину як акта законодавства в контексті невідповідності його зазначеній постанові НБУ немає.
Крім того, як підкреслено у згаданому судовому рішенні, у постанові регулятора від 15.09.2015 року № 607/БТ не передбачено заборони на перерахування (списання) грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб, відкритих у такому банку.
Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що саме собою перерахування коштів з банківського рахунку однієї особи на рахунок іншої не суперечить вимогам чинного законодавства.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «Банк «Національні інвестиції», має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, а відтак право особи у межах спірних правовідносин може бути захищене шляхом, зокрема, зобов`язання Уповноваженої особи включити Позивача до переліку вкладників, які мають прав на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та подати до нього інформацію щодо ОСОБА_1 щодо загального реєстру вкладників. При цьому суд першої інстанції вірно зауважив, що таке право не може бути реалізоване без визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо списання з рахунків ОСОБА_1 коштів на рахунок ПІІ ТОВ «Фірма «Вітал-Тер».
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» Луньо Іллі Вікторовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено та підписано «04» листопада 2020 року.