ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

03 листопада 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/1779/20
Головуючий у першій інстанції – Ковальова Т. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1218/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                             головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                суддів: Висоцької Н.В., Скрипки А.А.                                      
Позивач: Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги  (суддя Ковальова Т.Г.),  ухвалене у м.Ніжин, повний текст рішення складено 18 серпня 2020 року,   
   
                                                 В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства» (далі - КП «ВУКГ») звернулося до суду з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 2144,90 грн за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2020 року. Позов мотивовано тим, що позивач є єдиним виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м.Ніжині на підставі рішень виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.07.2009 року №361 та від 14.07.2016 року №192. З грудня 2016 року на території м.Ніжина діє публічний договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, який є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). КП «ВУКГ» вказує, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає ОСОБА_1 з родиною, який є споживачем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, проте він порушує терміни оплати за спожиті комунальні послуги, у результаті чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 2144,90 грн.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2020 року в сумі 2144 грн 90 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн, а всього стягнуто 4246 грн 90 коп. Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку із порушенням відповідачем вимог закону зі сплати житлово-комунальних послуг виникла заборгованість, розрахунок якої у встановленому порядку відповідачем не спростований. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не укладав договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з КП «ВУКГ»; будь-якого спеціального випуску міської газети «Вісті» з опублікованим текстом публічного Договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м.Ніжині від позивача не отримував; з Публічним договором, розміщеним на офіційному сайті Ніжинської міської ради та на офіційному сайті позивача, не знайомився у зв`язку з відсутністю технічної можливості доступу до мережі Інтернет; конклюдентних дій, які б свідчили про укладення договору про надання послуг не вчиняв та у будь-який інший спосіб не акцептував пропозицій позивача на укладення такого договору. ОСОБА_1 вважає, що відповідно до приписів ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» для встановлення договірних відносин КП «ВУКГ» зобов`язане було надати відповідачу письмово проект відповідного договору, а останній зобов`язаний був або підписати такий договір або вчинити дії, які засвідчують його волю до отримання відповідної комунальної послуги (у випадку неповідомлення протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору). Оскільки, за доводами відповідача, таких дій вчинено не було відсутні підстави для висновку про встановлення договірних відносин між позивачем і відповідачем шляхом вираження мовчання. Також ОСОБА_1 посилається, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного надання йому послуг і фактичного споживання ним таких послуг. Відповідач вказує, що самостійно здійснює сортування власних твердих побутових відходів і їх здавання відповідним закупівельникам, про що ним надано рахунок від 26.11.2019 року, який судом до уваги не прийнятий. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що з 02 грудня 2011 року він не є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим у нього відсутній обов`язок укладення окремого договору з надання житлово-комунальних послуг.
У відзиві на апеляційну скаргу КП «ВУКГ» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Позивач вказує, що процедура укладання договору на надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів в м.Ніжині відповідає Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогам Цивільного кодексу України. За доводами позивача, положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладення договору, зокрема договору про вивезення відходів. Позивач посилається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований і проживає ОСОБА_1 з родиною, за вказаною адресою відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , який відкривається або на власника, або на особу, яка зареєстрована у домоволодінні, або проживає без реєстрації з погодження власника. Відповідач же не повідомив позивача про те, що він не є власником житлового будинку з 02 грудня 2011 року. Також КП «ВУКГ» вказує, що ОСОБА_1 у лютому 2018 року особисто здійснював оплату за отримані послуги, оформлював житлову субсидію і отримував компенсацію від держави за отриману послугу, проте безпідставно в апеляційній скарзі стверджує про невиявлення своєї волі, про ненадання згоди на прийняття умов публічного договору, хоча договірні відносини між позивачем та відповідачем тривають з 01 липня 2011 року. Позивач вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, оскільки правовідносини в ній не є подібними до правовідносин у даній справі. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції. 
По справі встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 30.07.2009 року № 361 і від 14.07.2016 року №192 Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства» визначене і є єдиним виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м.Ніжині.
У спеціальному випуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14 листопада 2016 року № 46 було опубліковано Публічний Договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього. Вказаний публічний договір знаходиться у постійному відкритому доступі на офіційному сайті Ніжинської міської ради за посиланням https://nizhynrada.gov.ua/nmr/zagalna-informaciya/publichniy-dogovir-pro-nadannya-poslug-z-vivezennya-ta-zahoronennya-pobutovih-vidhodiv та на офіційному сайті КП «ВУКГ» за посиланням http://unenizh.org.ua/нормативні-документи/pryvatni-ogoloshennya/.
Підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів (далі - Послуги), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати Послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Виконавцем послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у м. Ніжині визначено Комунальне підприємство «Виробниче управління комунального господарства» згідно з Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.07.2009 р. № 361 «Про визначення послуги з вивезення побутових відходів як окремої комунальної послуги» та Рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 14.07.2016 р. № 192 «Про введення в дію рішення комісії з визначення переможця конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Ніжина та встановлення терміну надання послуг».
Згідно з п/п 5.2.1 п. 5 вказаного договору споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк за надані йому послуги з вивезення та захоронення відходів.
Споживач несе відповідальність згідно з законом і цим договором, зокрема, за несвоєчасне внесення плати за послуги та невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом (п/п 7.1.1, 7.1.2 п. 7).
Відповідно до п/п 10.1 - 10.3 п. 10 договору даний Договір укладається з урахуванням вимог ч. 3 ст. 205, ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України без підписання письмового примірника Сторонами. Якщо протягом 30 днів з дня опублікування даного Договору не буде письмових заперечень Споживача, він вважається укладеним. Даний Договір набирає чинності через 30 днів з дня його офіційного оприлюднення в засобах масової інформації і діє до 14 липня 2024 р.
Підпунктами 11.3-11.6 п. 11 публічного договору встановлено, що даний договір розроблено відповідно до типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 10.12.2008р. № 1070. У випадках, не передбачених цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України. Цей Договір публічно доводиться до відома усіх Споживачів шляхом його публікації в офіційному виданні - газеті «Вісті». Текст Договору постійно доступний Споживачам в мережі Інтернет на офіційному сайті Ніжинської міської ради www.nizhynrada.org та на офіційному сайті комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» www.unenizh.org.ua.
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу квартирного обліку приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради (а.с.15).
Позивачем до суду апеляційної інстанції надано копію укладеного між КП «ВУКГ» і ОСОБА_1 . Договору про надання послуг зі збирання, вивезення та утилізації твердих побутових відходів від 01 липня 2011 року. На підставі вказаного договору особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою КП «ВУКГ» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з лютого 2018 року по березень 2020 року утворилася заборгованість за послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 2144,90 грн (а.с.6).
Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги. Проте ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року скасовано судовий наказ по справі №740/6377/19 від 10 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ВУКГ» заборгованості за комунальні послуги за період з 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2019 року в сумі 1793 грн 54 коп. та 192 грн 10 коп. судового збору (а.с.12), що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Вирішуючи питання наявності підстав для задоволення позову, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.
Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.
Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.
Таким чином, договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).
Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Вивезення побутових відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». 
Цим Законом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, зокрема, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20).
Такі положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках, встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення побутових відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення побутових відходів може бути у вигляді мовчання.
Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за послуги з поводження з побутовими відходами.
У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.
На виконання зазначеного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070, якою затверджено Правила надання послуг з поводження з побутовими відходами. Положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначено норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг - органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.
Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, який в силу положень ч.4 ст. 263 ЦПК України повинен враховуватися апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
У справі, що переглядається, встановлено, що в якості пропозиції для підписання споживачами в спеціальному випуску Ніжинської міської газети «Вісті» від 14.11.2016 № 46 був опублікований Публічний Договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів з публічною офертою до нього. 
Протягом 30 днів з дня опублікування даного Договору у засобах масової інформації відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до відповідача у письмовому вигляді не направив, а тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв пропозицію КП «ВУКГ» щодо укладення договору про надання послуг з вивезення та захоронення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору.
Таким чином, за матеріалами справи встановлено, що позивач направив оферту, відповідач протягом встановленого строку письмових заперечень щодо умов договору не подав, отже договір між КП «ВУКГ» і ОСОБА_1 вважається укладеним.
Доводи ОСОБА_1 , що позивач був зобов`язаний надати йому письмовий проект відповідного договору, а він як споживач зобов`язаний був або підписати такий договір або вчинити дії, які засвідчують його волю до отримання відповідної комунальної послуги, грунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини. 
Посилання відповідача, що він не користувався послугами з вивезення побутових відходів, не можуть бути прийняті до уваги. Так, на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 надано рахунок від 26.11.2019 року про здачу ним склобою і поліетилену на загальну суму 112 грн (а.с.28). Проте, факт одноразового здавання побутових відходів не може свідчити про відсутність потреби у використанні послуг КП «ВУКГ» з вивезення побутових відходів протягом лютого 2018 року - березня 2020 року – періоду, за який позивачем було нараховано заборгованість за надані послуги. 
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що відповідач не є власником домоволодіння і  відповідно у зв`язку з цим у нього відсутній обов`язок укладення окремого договору з надання житлово-комунальних послуг. Дійсно, 02 грудня 2011 року між ОСОБА_1 (дарувальник) і ОСОБА_2 (обдаровуваний) укладено договори дарування частин (по 1/2) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30-35). У пунктах 5 вказаних договорів зазначено, що у житловому будинку, частка якого відчужується, зареєстрований та проживає дарувальник ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою вих.№2885 від 14 листопада 2011 року, виданою вуличним комітетом №28 м.Ніжина та затвердженою виконавчим комітетом Ніжинської міської ради. Також згідно з пунктами 6.1, 6.2 договорів сторони досягли домовленості про встановлення сервітуту, який полягає в особистому праві дарувальника ОСОБА_1 безоплатно безстроково користуватися дарунком відповідно до його цільового призначення; встановлений сервітут відчуженню не підлягає, не позбавляє обдаровуваного, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження дарунком. З викладеного вбачається, що відповідач хоча і не є на даний час власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично проживає за вказаною адресою і відповідно користується комунальними послугами.
Однак, із розрахунку заборгованості вбачається, що до жовтня 2017 року розрахунок за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів здійснювався на одну особу, а вже з жовтня 2017 року – на чотирьох осіб. Враховуючи, що обов`язок з оплати комунальних послуг покладається на всіх споживачів таких послуг, а інші троє споживачів комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 не залучалися до участі у даній справі, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2020 року не може бути стягнута у повному обсязі з одного споживача, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню 536,23 грн (2144,9 грн : 4 осіб) заборгованості. У зв`язку з викладеним, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутого розміру заборгованості.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги КП «ВУКГ» задоволено частково (на 25%), то підлягає зменшенню і стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору з 2102 грн до 525,5 грн (2102 грн х 25%). Відповідно належить зменшити і визначений судом першої інстанції загальний розмір стягнутих коштів, зменшивши його із 4246,9 грн до 1061,73 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги (на 75%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2364,75 грн (3153 грн х 75%) за апеляційний розгляд справи.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року змінити, зменшивши розмір стягнутої із ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» заборгованості за спожиті послуги з вивезення та захоронення побутових відходів з 2144 грн 90 коп. до 536 грн 23 коп., розмір витрат по сплаті судового збору - з 2102 грн до 525 грн 50 коп., загальний розмір – з 4246 грн 90 коп. до 1061 грн 73 коп. 
Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» (р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк» Чернігівського РУ, код ЄДРПОУ 31818672, МФО 353586, адреса: 16600 Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Чернігівська, 128) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2364 (дві тисячі триста шістдесят чотири) грн 75 коп. за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: