ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2020 р.           Справа№ 910/3739/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Кравчука Г.А. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Каратун Т.В. дов.№18-0014/68062 від 27.12.2019;
від відповідача: не з`явився; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 (повне рішення складено 03.08.2020)
у справі №910/3739/20 (суддя Удалова О.Г.)
за позовом   Національного банку України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс"
про стягнення 233 999,25 грн,          

УСТАНОВИВ:
У березні 2020 року Національний банк України (далі - позивач) звернувся у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" (далі - відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача 233 999,25 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений договір №101147 від 26.04.2019, відповідно до умов якого відповідач зобов`язаний був надавати позивачу послуги з технічного обслуговування електричного обладнання інженерних систем будівель і споруд Національного банку України в м.Львові, однак відповідачем порушено умови договору, не надано у належному обсязі передбачені договором послуги, у зв`язку із чим позивачем договір розірвано, застосовано до відповідача оперативно-господарську санкцію та нарахований штраф у розмірі 15% від загальної вартості договору.
Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що доводи позивача про неякісне надання послуг не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на об`єктах позивача завжди знаходилась необхідна кількість працівників відповідача, а часткова відсутність декількох працівників не вплинула на якість надання послуг. Акти про ненадання послуг складені позивачем в односторонньому порядку і не є належними доказами. Відсутність своєчасного погодження позивача щодо закупівлі вузлів і запасних частин унеможливила вчасне усунення несправностей. Позивачем не доведено факт надання неякісних послуг з причин відсутності у працівників відповідача необхідних інструментів. Також вказав, що відповідачем самостійно застосовані до себе штрафні санкції у розмірі 20% від загальної вартості послуг за місяць, у зв`язку із чим відкориговані суми за фактично надані послуги за червень-жовтень 2019 року, однак  позивач повідомив про відмову від підписання цих актів, та не оплатив надані відповідачем послуги. Договір позивачем розірвано в односторонньому порядку не правомірно. Також вказував, що у зв`язку із розірванням договору зобов`язання сторін припинені і штраф не підлягає стягненню.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 липня 2020 року позов задоволено.
З Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" стягнуто на користь Національного банку України  штрафні санкції у розмірі 233 999,25 грн та  витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 509,99 грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтвердили твердження, зазначені у позовній заяві, при цьому позивач не оплатив надані відповідачем послуги  і намагається отримати штрафні санкції у розмірі 233 999,25 грн. Складені позивачем в односторонньому порядку акти про ненадання послуг не можуть вважатись належними і допустимими доказами на підтвердження правомірного розірвання договору та застосування штрафних санкцій.  Також позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок, що обставини щодо кількості працівників, які мають знаходитись на об`єктах, вплинули на якість та повноту надання послуг, які відповідачем надані в повному обсязі, а при наданні послуг відповідачем були усунуті всі виявлені дефекти, щодо яких складались дефектні акти.
Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що договором була встановлена мінімальна кількість осіб, які повинні бути постійно присутні на об`єкті, яка складає три особи і вказана кількість відповідає вимогам норм з охорони праці, пожежної безпеки тощо; у червні-серпні 2019 року працівниками відповідача не було надано жодних послуг, а у вересні надані лише деякі послуги з мінімально обов`язкового переліку; працівники відповідача не були забезпечені необхідним обладнанням (інструментами); договором передбачено складання замовником актів про ненадання послуг  в односторонньому порядку,  вони є підставою для розірвання договору і застосування штрафу; за дефектними  актами відповідач повинен був усунути несправності у строк не більше двох днів, що ним не було зроблено; штрафні санкції позивачем нараховані правомірно.
Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду, представника у судове засідання не направив.
За положеннями ст.129 Конституції України, ст.2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Оскільки явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судом було ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення  представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26 квітня 2019 року між Національним банком України, як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс", як Виконавцем, був укладений договір №101147 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору Виконавець зобов`язується на власний ризик, власними силами та, у разі потреби, з залученням субпідрядних організацій, надати, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги з технічного обслуговування електричного обладнання інженерних систем будівель і споруд Національного банку України в м. Львові, згідно з додатком 1 до цього договору, які включають в себе такі види послуг (далі - послуги):
- послуги з технічного обслуговування (профілактичного технічного обслуговування та технічного обслуговування щодо усунення несправностей, в тому числі послуг з відновлення конструктиву та оздоблення будівель, споруд та прибудинкової території) відповідно до визначень ДСТУ EN13306:2006 - внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення (за винятком систем гарантованого електропостачання) (далі - Системи);
- організація нагляду за Системами (у тому числі систем гарантованого електропостачання), виконання поточних заявок та локалізації аварій черговим персоналом.
Згідно з п. 1.2 договору кількість (обсяги), вид послуг, перелік послуг, що мають виконуватися, назва обладнання, систем, яке буде обслуговуватись, Виконавцем за цим договором, а також об`єкти (будівлі) Національного банку України, на яких буде здійснюватися надання послуг та інша інформація, яка потрібна для виконання умов цього договору, зазначені в додатках 2, 3, 4 до цього договору.
На виконання вказаних пунктів договору сторонами були погоджені та підписані відповідні додатки №№1-5.
У п. 3.1 договору (в редакції додаткового договору №101332 від 26.07.2019) сторони погодили, що загальна вартість послуг за цим договором становить 1 559 995,00 грн з ПДВ та включає в себе усі податки і збори та всі інші витрати, пов`язані з наданням послуг.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що послуги надаються протягом 15 (п`ятнадцяти) місяців з дати підписання цього договору уповноваженими особами Сторін.
У п.14.1 договору  сторонами погоджено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами Сторін і діє до 10.08.2020 включно. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення строку гарантійних зобов`язань.
Листом №65-0008/26795 від 21.05.2019 позивач погодив відповідачу початок надання послуг за договором з 01.06.2019. Вказаний лист був отриманий відповідачем 28.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01008 12426693.
Місце надання послуг: об`єкти Національного банку України за адресами згідно з додатками 3, 4 до цього договору - будівлі НБУ у м.Львів по вул.Коперника, 4, та по вул. Каліча Гора, 12 (п. 2.2 договору).
Відповідно до п. 2.17 договору факт надання послуг підтверджується актом про приймання-передавання наданих послуг, підписаним уповноваженими особами обох Сторін.
Згідно з п. 5.7 договору факт ненадання, неповного надання або неякісного надання послуг підтверджується актом про ненадання, неповне надання або неякісне надання послуг, у тому числі складеним Замовником в односторонньому порядку.
01 липня 2019 року позивачем, на підставі вказаного пункту договору, складений акт про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за договором, яким засвідчено:
- відсутність з 01.06.2019 по 30.06.2019 (включно) персоналу Виконавця відповідно до вимог п. 6.3.15 Договору (у виконанні договору були задіяні два електромонтери в режимі чергування через добу);
- відсутність з 20:00 05.06.2019 по 20:00 06.06.2019 працівників Виконавця Національного банку України в м. Львові відповідно до вимог Договору;
- недостатній рівень кваліфікації працівників Виконавця та великою ймовірністю припущення помилок черговим персоналом при зазначеному режимі роботи;
- невиконання п. 6.3.7 Договору, а саме, неповне забезпечення працівників необхідним спецінструментом, обладнанням, матеріалами, захисними засобами (пристроями для вимірювання опору ізоляції та температурних режимів електрообладнання, перевірки контактних з`єднань та очищення від пилу обладнання, драбинами відповідної секційності і довжини, спецодягом, касками, випробуваним електроізоляційним інструментом тощо);
- відсутність забезпечення Виконавцем вузлами, запасними частинами, комплектуючими, матеріалами, необхідними для надання послуг щодо усунення несправностей;
- відсутність реакції Виконавця на заявки (дефектні акти) Замовника щодо усунення несправностей.
01 серпня 2019 року позивачем складено акт про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за договором, яким засвідчено:
- ненадання послуг щодо усунення несправностей (відновлення працездатності ролетної (захисної) решітки к. 142, вул. Коперника, 4, дефектний акт № 1 від 11.06.2019), п. 2.11, п. 6.3.8 Договору;
- ненадання послуги з технічного обслуговування внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення будівель і споруд, які передбачені п. п. 2.2, 2.3, 2.8, 6.3.12 Договору;
- незабезпечення постійної присутності спеціалістів Виконавця в робочий час (відсутність персоналу 01, 02, 03, 05, 08, 09, 10 липня 2019 року з 09-00 до 18-00, п. 6.3.15. Договору);
- невиконання п. 6.3.7 Договору, а саме неповне забезпечення працівників необхідним спецінструментом, обладнанням, матеріалами захисними засобами (пристроями для вимірювання опору ізоляції та температурних режимів електрообладнання, перевірки контактних з`єднань та очищення від пилу обладнання, драбинами відповідної секційності і довжини спецодягом, касками, випробуваним електроізоляційним інструментом тощо);
- відсутність забезпечення Виконавцем вузлами, запасними частинами комплектуючими, матеріалами необхідними для надання послуг щодо усунена несправностей.
У подальшому позивачем також були складені акти від 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за договором, якими засвідчені аналогічні вищенаведеним обставини неналежного виконання відповідачем умов договору.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, вищевказані акти від 01.07.2019, 01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 були підписані лише представником позивача, проте, направлялись відповідачу. У листах №01/08/19 від 01.08.2019, № 19/09/19 від 19.09.2019, 22/09/19 від 22.09.2019, №18/11/2019 від 18.11.2019 відповідач заперечував проти правомірності складених позивачем актів.
Проте, враховуючи наведені положення п. 5.7 укладеного сторонами договору, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що складені позивачем в односторонньому порядку акти від 01.07.2019,  01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за договором є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження неналежного виконання відповідачем умов вказаного договору, що спростовує відповідні доводи відповідача.
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач визнавав факт неналежного виконання ним умов договору, про що зазначено у поданому відзиві на позовну заяву, де вказано на те, що ним самостійно нараховані собі штрафні санкції у розмірі 20% від загальної вартості послуг за відповідний місяць та складено відкориговані акти наданих послуг за червень-жовтень 2019 року.
Крім того, відповідач, стверджуючи про неправомірність вищевказаних актів від 01.07.2019, 01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019, а також про неналежне виконання позивачем його обов`язків щодо прийняття наданих послуг та їх оплати, не надав доказів вжиття ним будь-яких дій, спрямованих на захист його прав, зокрема, звернення до суду з відповідним позовом, як це передбачено пунктом 11.2 договору. 
Пунктом 6.2.1 договору встановлено, що Замовник має право у разі невиконання або неналежного (неповного/неякісного) виконання Виконавцем зобов`язань за цим договором, достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, письмово повідомивши про це Виконавця у строк не менше ніж за 30 календарних днів до дати фактичного розірвання договору.
Скориставшись наданим йому умовами договору № 101147 від 26.04.2019 правом, позивач направив відповідачу лист № 61-0016/46216 від 06.09.2019 про дострокове розірвання договору, який відповідач отримав 09.09.2019, про що відповідач зазначив у своєму листі № 16/09/19-1 від 16.09.2019. 
У листі №16/09/19-1 від 16.09.2019 відповідач вказав, що не погоджується з доводами позивача про неналежне та неповне надання послуг за договором та пропонував провести спільну нараду для врегулювання питань що виникли, однак доказів врегулювання конфлікту сторони не надали.
Отже, є вірним висновок місцевого господарського суду про те, що на момент розгляду даного спору договір №101147 від 26.04.2019 є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи позивача, як замовника, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов вказаного договору.
Також листом від 06.09.2019 №65-0008/46127 позивач повідомив відповідачу про застосування оперативно-господарської санкції у вигляді відмови від встановлення на майбутнє господарських відносин з відповідачем строком на 12 місяців від дати направлення цього листа. Протягом зазначеного строку з відповідачем не будуть укладатись жодні договори та угоди господарського чи цивільно-правового характеру незалежно від їх предмету, ціни, процедури закупівлі та порядку укладення.
25 жовтня 2020 року позивач направив відповідачу претензію №1 від 22.10.2019, у якій вказав, що на підставі п.9.4 договору Виконавець повинен сплати Замовнику штрафні санкції у розмірі 15% від загальної вартості цього договору, що становить 233999,25 грн. Претензія  отримана відповідачем 29.10.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. 
Відповідач листом від 12.12.2019 відповів на вказану претензію, повідомив про незгоду із нею, оскільки ним не підписувались акти ненадання послуг, вважає, що з боку відповідача відсутній факт невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором, тому позивач не має право достроково розірвати договір, а претензія на суму 233999,25 грн є безпідставною.
У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач не сплатив застосовані позивачем штрафні санкції в добровільному порядку, останній звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача 233999,25 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони є доведеними та обґрунтованими.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору №101147 від 26.04.2019, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг. 
Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і, відповідно до норм статті 629 ЦК України, обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
Відтак, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.
Статтею 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
У пункті 6.2.1 укладеного між сторонами договору вони домовились, що Замовник має право у разі невиконання або неналежного (неповного/неякісного) виконання Виконавцем зобов`язань за цим договором, достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, письмово повідомивши про це Виконавця у строк не менше ніж за 30 календарних днів до дати фактичного розірвання договору.
Отже, згідно наведених положень ЦК України правовим наслідком порушення зобов`язання є, у тому числі, розірвання договору, договір про надання послуг може бути розірваний шляхом односторонньої відмови від нього з підстав, встановлених домовленістю сторін, а умовами укладеного між сторонами договору визначено, що невиконання або неналежне виконання виконавцем зобов`язань є підставою для розірвання договору.
Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, укладений між сторонами договір є розірваним з 09.10.2019 року (тридцятий день після отримання відповідачем повідомлення позивача про розірвання договору), однак розірвання договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення.
Відповідно до ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.
Частиною 1 ст. 236 ГК України встановлено, що у господарських договорах сторони можуть передбачати використання оперативно-господарських санкцій, зокрема, відмови від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.
У пункті 8.15 договору сторони домовились, що за порушення зобов`язань, визначених підпунктами 6.3.1, 6.3.2., 6.3.3, 6.3.9., 6.3.11, 6.3.15, 6.3.17 та 6.3.22 пункту 6.3 цього договору замовник має право застосувати оперативно-господарську санкцію та відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з виконавцем. 
Частиною 2 ст. 237 ГК України встановлено, що у разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.
Відповідно до вказаних норм ГК України та умов договору позивач листом від 06.09.2019 повідомив відповідача про застосування вказаної оперативно-господарської санкції, а матеріали справи не містять доказів скасування цієї санкції в судовому порядку. 
Частиною 3 ст. 237 ГК України передбачено, що оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.
Так, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно з ч. 4 ст.231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно з п. 9.4 договору у разі відмови Виконавця в односторонньому порядку виконувати цей договір або у разі розірвання договору з ініціативи Замовника на підставі пункту 6.2.1 Виконавець сплачує Замовнику штрафні санкції у розмірі 15% від загальної вартості цього договору.
Загальна вартість договору сторонами визначена у пункті 3.1 та становить 1 559 995,00 грн (в редакції додаткового договору №101332 від 26.07.2019), отже, розмір штрафу згідно вказаного пункту договору становить 233  999,25грн. (1 559 995,00 грн х 15%).
З урахуванням встановленого судом факту розірвання укладеного сторонами договору з ініціативи позивача, обумовленої неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором, суд першої інстанції прийшов до юридично правильного висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу на підставі п. 9.4 договору заявлена правомірно.
Перевіривши розрахунок штрафу, апеляційним господарським судом встановлено, що він відповідає умовам договору, є методологічно та арифметично правильним, а тому ці позовні вимоги обґрунтовано задоволені судом першої інстанції у повному обсязі.  
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс"  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва  від  09 липня 2020 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 15.10.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                Г.А. Кравчук