33/804/647/20 
                                                                                263/6850/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року                                                                           м. Маріуполь
Донецький апеляційний суду в складі:
головуючого судді                Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Мацегори М.М. 
за участю
            потерпілих                                                               ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
            захисника                                                                 Дьоміна О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дьоміна О.М. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2020 року, якою
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу ФОП « ОСОБА_4 », яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 26 травня 2020 року о 15 годині 40 хвилин у      м. Маріуполі в Центральному районі на перехресті вул. Митрополитська та вул. Аеродромна, керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.п. 10.1, 8.7.3 е Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхала на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом Daewoo FSO Lanos TF 699, державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого скоїла наїзд на транспортний засіб ЗАЗ-Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , та Mercedes-Benz Vito 115СДІ, державний номерний знак НОМЕР_4 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, тим самим  ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.
Постановою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2020 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. 
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Дьомін О.М. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що водій ОСОБА_3 рухалася по вул. Митрополитській в напрямку проспекту Будівельників, в її напрямку горів зелений сигнал світлофора, вона мала намір проїхати на перехрестя з пр. Будівельників. Рухаючись в цьому напрямку ОСОБА_3 виїхала за межі заокруглення вулиці Митрополитської, за межу стоп-лінії та межу світлофора, однак транспортні засоби, які рухалися попереду неї, зупинилися, щоб пропустити зустрічні транспортні засоби, тому остання вимушена була зупинитися на перехресті. Після того, як в її напрямку транспортні засоби проїхали, ОСОБА_3 продовжила рух, оскільки мала завершити маневр проїзду перехрестя, незважаючи на те, що в її напрямку вже загорілося червоне світло світлофора. Таким чином, вважає, що вона діяла відповідно до вимог п.п.16.5, 16.8 ПДР України. Праворуч автомобіля під керуванням ОСОБА_3 на зелене світло світлофора почав рухатися транспортний засіб «ДЕУ» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який діючи в порушення п.п.16.5, 16.8 ПДР України, не пропустив транспортний засіб ОСОБА_3 та зіштовхнувся з ним, після чого транспортний засіб останньої зіштовхнувся з зустрічним транспортним засобом «ЗАЗ-ДЕУ»  державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 .
Зазначає, що ОСОБА_3 до того, як зіштовхнутися з автомобілем «ДЕУ» державний номерний знак НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_1 заїхала на своє зелене світло світлофора в своєму напрямку за початок заокруглень країв проїзної частини своєї дороги та таким чином вона виїхала на перехрестя і її повинні були пропустити транспортні засоби, які рухалися по проспекту Будівельників, хоча вони і їхали на своє зелене світло світлофора, але повинні були надати перевагу ОСОБА_3 та надати їй можливість завершити проїзд перехрестя.
Крім того, звертає увагу, що в експертизі вказано про невідповідність дій ОСОБА_3 п.п.8.7.3 е ПДР України, тобто вона виїхала на перехрестя на червоне світло світлофора. Однак, такий висновок є помилковим, оскільки ОСОБА_3 виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора.
Також зазначає, що в клопотанні про призначення експертизи він вказував, що ОСОБА_3 при перетині перехрестя повинна була діяти відповідно до вимог п.п.16.5, 16.8 ПДР України. Однак, ні суд, ні експерт ці доводи не спростували та не надали обґрунтування чому ці пункти не можуть бути використані в цьому випадку.
Вважає, що ОСОБА_3 була позбавлена більшості прав, визначених ст.268 КУпАП. 
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник Дьомін О.М. змінив апеляційні вимоги, просив постанову судді скасувати, винести нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також відмовився від вимог в частині порушення положень ст. 268 КУпАП.  В решті підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні. 
Потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а постанову судді без змін, оскільки дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_3 . 
Заслухавши пояснення захисника Дьоміна О.М. на підтримання вимог апеляційної скарги, потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу законності та обґрунтованості судового рішення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Мотиви суду
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Керуючись законом і правосвідомістю. 
Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_3 судом виконані. Висновки про винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами дорожнього руху (далі – ПДР України), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (з відповідними змінами).
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Відповідно до пункту 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Диспозиція ст.124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №292968 від 26 травня 2020 року, згідно якого водій ОСОБА_3 перед початком руху, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, виїхала не регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїла ДТП (а.с. 6);
- схемою місця ДТП та фото таблицею до неї (а.с.7-9); 
- поясненнями потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які наполягали, що ОСОБА_3 порушила п.10.1, п.8.7.3 е ПДР України в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода та їхні автомобілі отримала пошкодження. 
- поясненнями в суді першої інстанції працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які повідомили, що 26 травня 2020 року вони прибули на виклик щодо ДТП на перехресті вул. Митрополитської та вул. Аеродромної, склали схему ДТП, відібрали пояснення учасників ДТП, встановили винну особу, а саме ОСОБА_3 , та склали щодо неї протокол про адміністративне правопорушення; 
- оглянутими відеоматеріалами, наданими сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, й захисником Дьоміним О.М.; 
- висновком судової автотехнічної експертизи №1/19-369 від 09 листопада 2020 року, згідно якого з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_1 повинна була діяти відповідно до вимог п.10.1, п.8.7.3 е), п.8.10, п.16.4 та 18.6 ПДР України, її дії знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій ОСОБА_3 , виконуючи вищезгадані вимоги ПДР України, мала технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду (а.с.93-97).
Доводи апеляційної скарги захисника Дьоміна О.М., що в напрямку руху ОСОБА_3 при перетині перехрестя горів зелений сигнал світлофора спростовуються як висновком експерта, в якому, зокрема, зазначено, що показання водія ОСОБА_3 відносно руху керованого нею автомобіля без зупинки через перехрестя на зелений сигнал світлофора з технічної точку зору визивають сумніви та не були використані при проведенні дослідження, так і оглянутими під час апеляційного розгляду справи відеоматеріалами, на яких дуже чітко видно, що ОСОБА_3 зупинилася на пішохідному переході до перехрещення проїзних частин та з цих меж почала рухатися на заборонений сигнал світлофора. При цьому автомобіль знаходився до перехрещення проїзних частин у статичному стані. 
Також не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту, що ОСОБА_3 при перетині перехрестя знаходилася в дорожній ситуації, коли повинні діяти вимоги п.п.16.5, 16.8 ПДР України, оскільки у висновку експерта вказано, що в даній дорожній ситуації остання повинна була діяти саме відповідно до вимог п.10.1, п.8.7.3 е, п.8.10, п.16.4 та 18.8 ПДР України. Спростовуються ці доводи й переглянутим відеозаписом, на якому видно, що водій транспортного засобу Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1   не перебувала в ситуацій, в якій їй необхідно було діяти згідно з вимогами п.п.16.5, 16.8 ПДР України, оскільки вона фактично не виїхала на перехрещення проїзних частин та її транспортний засіб не являвся таким, що завершує рух через перехрестя, що також спростовує доводи про необхідність з боку транспортних засобів, які рухалися по проспекту Будівельників, надати їй перевагу для реалізації можливості завершити проїзд перехрестя. 
Таким чином, висновки судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є цілком обґрунтованими. Тобто суддя вірно дійшов висновку про те, що дана дорожньо–транспортна пригода відбулася внаслідок  порушення останньою п.п. 10.1, 8.7.3 е ПДР України, її дії безпосередньо перебувають в прямому причино-наслідковому зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень автівок. Такі висновки, з урахуванням умов та обставин події, наявних доказів є цілком правильними та очевидними, а доводи апеляційної скарги захисника з огляду на зазначене не є слушними.
Згідно ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді),  стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Враховуючи, що правопорушення за участю ОСОБА_3 відбулося 26 травня 2020 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці, суд першої інстанції цілком правильно закрив провадження у даній справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги захисника Дьоміна О.М. задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -                                
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Дьоміна О.М. залишити без задоволення.
Постанову судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2020 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Донецького апеляційного суду                               Р.В. Гєрцик