ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справа №521/19318/18
Апеляційне провадження № 22-ц/813/8500/20
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
розглянув у спрощеному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 лютого 2019 року, постановлене під головуванням судді Бобуйка І.А.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком» (далі- ПрАТ СК «Теком») звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі – ТДВ СК « Домінанта»), ОСОБА_1 про стягнення 141 985,49 грн. ( т. 1 а.с.2-3).
Позивач мотивував свої вимоги тим, що 24 травня 2017 року у м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю  ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «BMW», д/н НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 який належить ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль останньої одержав механічні пошкодження.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 8 місяців.(т. 1 а.с. 10).
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2017 року було встановлено факт порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України при настанні зазначеної події, тобто встановлено вину останнього у скоєнні вказаного дорожньо-транспортної пригоди.(т. 1 а.с. 11-12).
На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 , був застрахований ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 263-16 Д/Т/АТ від 07 жовтня 2016 року (далі - Договір страхування). Згідно п. 7 частини 1 Договору страхування, експлуатаційний знос (КАСКО) - не враховується.
Цивільна-правова відповідальність водія автомобілю «BMW», д/н НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» згідно Полісу АК/0990410 (далі - Поліс). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн.
Згідно Висновку експерта № 5952 від 13 червня 2017 року вартість матеріального збитку по пошкодженого автомобілю «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 (сума збитку з урахуванням зносу) становить 134 734, 50 грн.
На підставі Договору страхування, відповідно до страхового акту № 4449 від 19 червня 2017 року, Висновку експерта № 5952 від 13 червня 2017 року, рахунку від 06 червня 2017 року ТОВ «Адіс-Авто», розмір фактичних витрат по Договору страхування, понесених ПрАТ СК «Теком», становить 141 985,49 грн.
Позивачем за заявою Страхувальника була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 141 985,49 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.(т. 1 а.с. 14). 
Позивач вважає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність  ОСОБА_1 , як водія автомобілю «BMW», д/н НОМЕР_1 - в даному випадку ТДВ «СТ «Домінанта» - відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
З урахуванням того, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну по полісу становить 100 000,00 грн., а франшиза 0 грн., позивач просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн.
В зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди - в даному випадку –  ОСОБА_1 , позивач просив стягнути з нього різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 41 985,49 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19 лютого 2019 року позовну заяву ПрАТ СК «Теком» задоволено. (т. 2 а.с.17-19).
Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ СК «Теком» 100 000,00 грн. страхового відшкодування та судовий збір 1499,87 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «Теком» 41 985,49 грн та судовий збір 629,92 грн. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі зобов`язані відшкодувати завдану потерпілому джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду.
Ухвалою суду від 20 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено. (т. 2 а.с.149-159).

Доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду в частині стягнення з нього грошових коштів на користь ПрАТ СК «Теком» та відмовити в задоволені позову в цій частині.(т. 2 а.с.153-155).
В решті судове рішення не оскаржується.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував, що проведена експертиза №5952 від 13 червня 2017 року щодо вартості матеріального збитку проведена поза судовим процесом та не є належним та допустимим доказом по справі.
Апеляційна скарга також мотивована тим, що суд розглянув справу в заочному порядку, чим позбавив права відповідача надавати докази.
Відзив представника ПрАТ СК «Теком» на апеляційну скаргу мотивований тим, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наданих доказів. ОСОБА_1 не надавав суду доказів зі своєї сторони, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. При розгляді заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не було надано доказів на підтвердження своїх заперечень.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Установлені судами фактичні обставини справи
Встановлено, що 20 травня 2017 року у м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю  ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «BMW», д/н НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 , під керуванням власника цього автомобіля ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль останньої одержав механічні пошкодження.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року  ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаного дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 8 місяців. (а.с.10)
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2017 року було встановлено факт порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху України при настанні зазначеної події, тобто встановлено вину останнього у скоєнні вказаного дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11-12).
На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 , був застрахований ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 263-16 Д/Т/АТ від 07.10.2016 року (далі - Договір страхування). (а.с.59-64). Згідно п. 7 частини 1 Договору страхування, експлуатаційний знос (КАСКО) - не враховується.
Цивільна-правова  відповідальність водія  автомобілю «BMW», д/н  НОМЕР_1  була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» згідно Полісу АК/0990410. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000.00 грн., франшиза - 0 грн.
ПрАТ СК «Теком» 17 червня 2017 року було складено страховий акт № 4449 стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 20 травня 2017 року (т. 1 а.с. 13).
Згідно Висновку експерта № 5952 від 13 червня 2017 року вартість матеріального збитку по пошкодженого автомобілю «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля при повному відновленні ТОВ «Адіс-авто» становить 145 712,21 грн., вартість матеріального збитку становить 134 734, 50 грн.(т. 1 а.с. 19-30).
Платіжним дорученням №2700 від 29 червня 2017 року ПрАТ СК «Теком» перерахувало страхове відшкодування згідно страхового акту № 4449 від 19 червня 2017 року на рахунок ТОВ «Адіс-Авто» 141 985,49 грн. (т. 1 а.с. 14).
Розмір фактичних витрат за договором страхування від 07 жовтня 2016 року, понесених ПрАТ СК «Теком», складає 141 985,49 грн. 

Мотиви, з який виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.
Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку
Стаття 1188 ЦК України зазначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справ або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
В разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. 
За змістом статті 1194 ЦК України відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності.
Оскільки ОСОБА_1  визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, то з урахуванням обставин справи та відповідно до ст. 1192 ЦК України він повинен відшкодувати збитки, що підлягають потерпілому, відповідно до реальної вартості втраченого майна, необхідних для відновлення пошкодженого майна. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо не повного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права є необгрунтованими та не можуть бути підставами для скасування цього рішення.
Суд першої інстанції з`ясував всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, встановив, що відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати позивачу в порядку суброгації різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування у розмірі 41 985,49 грн. (141 985,49 грн. - 100 000,00 грн.).
Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач ОСОБА_1 був позбавлений права надати свої докази, оскільки справа була розглянута судоми першої інстанції в заочному порядку не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
При подачі заяви про перегляд заочного рішення та при розгляді цієї заяви судом ОСОБА_1 не надано суду доказів своїх заперечень, висновків експертизи, складених на його замовлення, тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Жодного доказу та посилання на докази, якими ОСОБА_1 обгрунтовує свої заперечення проти позову, ні в заяві про перегляд заочного рішення ні в апеляційній скарзі ним не надано.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Встановлено, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення приймав участь його адвокат, який має юридичну освіту, тому твердження відповідача про порушення його права на захист та справедливий суд є неспроможними.
Інших доводів, які б давали підстави для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить. 
Керуючись ст.ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення за правилами ст.389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий:  

Судді: