ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/20487/13 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Огородніка К.М., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

за участю представників: ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" - адвоката Щебуняєва М.В., ТОВ "АВС Логістік Парк" - арбітражного керуючого Дейнегіної В.М.,  ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - адвоката Гижка О.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020
у справі №   910/20487/13
за заявою Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВС Логістік Парк"; Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів 
у межах справи №   910/20487/13 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиролоптфармторг" 
до ТОВ "АВС Логістік Парк" 
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2013 порушено провадження у справі № 910/20487/13 про банкрутство ТОВ "АВС Логістік Парк" за заявою ТОВ "Стиролоптфармторг".
Постановою Господарського суду міста Києва від 28.07.2015 у справі №910/20487/13 ТОВ "АВС Логістік Парк" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Зубка А.М. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від      14.01.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 299 429 710, 93 грн, кредитором ТОВ "АВС Логістік Парк" визнано, зокрема, ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" на суму 1 610 998, 68 грн. - вимоги шостої черги.
У червні 2016 року      ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" звернулося до господарського суду з заявою до ТОВ "АВС Логістік Парк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу № 676-Д/2011 від 07.12.2011 (далі - Договір), що був укладений Банком (продавець) та ТОВ "АВС Логістік Парк" (покупець), предметом якого є купівля-продаж облігацій відсоткових іменних, код ISIN-UA4000019160 (далі - цінні папери, облігації), загальний обсяг випуску      (емісії) -      95 000 штук, форма існування - без документарна, серія "А", номінальна вартість - 1 000 грн., загальна кількість - 95 000 штук, загальна номінальна вартість - 95   000 000 грн., емітент - ТОВ «ВВС-ЛТД». 
Спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу № 676-Д/2011 від 07.12.2011 в межах справи № 910/20487/13 про банкрутство ТОВ "АВС Логістік Парк" розглядався судами неодноразово.
Зокрема, ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.07.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017      у справі №910/20487/17, у  задоволенні заяви було відмовлено.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду   від 15.03.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 скасовано, справу № 910/20487/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 (суддя Мандичев Д.В.) позов ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" до ТОВ "АВС Логістік Парк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору купівлі продажу цінних паперів - задоволено повністю. Визнано недійсним договір № 676-Д/2011 купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу від 07.12.2011, який був укладений між ТОВ "АВС Логістік Парк" та ПАТ "Державний      експортно-імпортний банк України".
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 (колегія суддів: Отрюх Б.В. - головуючий, Михальська Ю.Б., Грек Б.М.) рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/20487/13 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено      ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" в задоволенні позовних вимог повністю.                                                                                                                                                                         
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції,    ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм"  звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2020 у справі №910/20487/13.
Підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

На думку ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм", при ухваленні постанови апеляційним судом не дотримано норм ч. 1 ст. 86 ГПК України та не з`ясовано усі наявні обставини справи, з якими закон пов`язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними.   
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції в порушення ст. 316 ГПК України не були враховані висновки та вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.03.2018 у даній справі, щодо встановлення вартості ціни цінних паперів (облігацій).

Апеляційний суд в оскаржуваній постанові послався на наданий відповідачем договір № 1-12/05 від 12.05.2017 на проведення рецензування звітів про оцінку майна № 75-2/15 від 18.06.2015 і № 71/1-16 від 31.03.2016, укладений ліквідатором банкрута Дейнегіною В.М. та суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Бюро судових експертиз «Надія», а також на проведені рецензії, за висновками яких звіти позивача не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та (або) непрофесійними і не можуть бути використані.

Однак, як вказує ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм", суд апеляційної інстанції не дав оцінки наданим ним доказам, а саме рецензіям від 14.11.2019, що виконані рецензентом ТОВ «Меркурій Партнерс» Соломою О.Ф., які вказують, що звіти суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» відповідають  вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

При цьому, позивач наголошує, що факти, викладені в рецензіях ТОВ «Бюро судових експертиз «Надія», не відповідають дійсності та спростовуються змістом Звітів про оцінку майна ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО», а відтак, такі рецензії не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України.

Разом з тим, як зазначає скаржник, скасовуючи рішення суду першої інстанції та не роблячи висновків  щодо вартості цінних паперів, апеляційний суд залишив питання про визначення вартості цінних паперів (облігацій) без відповіді.

На переконання позивача, суд апеляційної інстанції, не погодившись з висновком місцевого суду щодо визначення вартості цінних паперів (облігацій), мав право призначити відповідну експертизу згідно ст. 10 Закону країни Про оцінку майна, майнових прав  та професійну оціночну діяльність  в Україні.   

Водночас, ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" вважає, що суд першої інстанції вчинив всі передбачені процесуальним законом дії, спрямовані на визначення дійсної вартості спірних цінних паперів та усунення суперечливості між сторонами.

Крім того, заявник касаційної скарги також наголосив, що відчуження ПАТ "Державний      експортно-імпортний банк України" за оспорюваним правочином цінних паперів на користь боржника у даній справі мало на меті створення в останнього боргу в розмірі вартості цінних паперів за оспорюваним договором, у той час як ринкова вартість спірних облігацій становила 0,00 грн.    

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/20487/13 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Ткаченко Н.Г. - головуючої, Банаська О.О., Огородніка К.М., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 15.07.2020.
У зв`язку з відпусткою судді Банаська О.О., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/20487/13 визначено колегію суддів у складі Ткаченко Н.Г. - головуючої, Огородніка К.М., Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 03.08.2020.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 922/2178/18 поновлено ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №910/20487/13; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №910/20487/13; призначено розгляд справи №910/20487/13 за касаційною скаргою ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" на 07.10.2020.

Від   ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли пояснення на касаційну скаргу ПрАТ "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм", у яких Банк зазначає про необґрунтованість, на його думку, касаційної скарги, та законність і обґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції.   

При цьому ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" вказує на те, що апеляційним судом було правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, та дотримано приписи ст.316 ГПК України. 

Обґрунтовуючи свою позицію, зокрема, щодо вартості цінних паперів (облігацій), що є предметом укладеного відповідачами договору, а також щодо відсутності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, Банк послався на проспект емісії цінних паперів (облігацій), зареєстрований Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 05.09.2007 №170 (171), виписку про стан рахунку у цінних паперах № 001032 від 07.12.2011 та розпорядження № 2010 від 07.12.2011; рецензії на звіти, долучені позивачем, які виконані на замовлення ліквідатора рецензентом - оцінювачем ТОВ «Бюро судових експертиз «Надія», відповідно до яких, рецензент за результатами проведених рецензій звітів Позивача дійшов висновку, що «звіт не відповідає вимогам нормативно- правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний»   (належним чином завірені копії наявні в матеріалах Справи);   звіт про оцінку майнових прав (облігацій) від 21.08.2018, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земюрконсалтинг»,   відповідно до якого ринкова вартість облігацій у кількості 95 000,00 штук, емітентом яких є ТОВ «ВВС-ЛТД» становить 97 428    200 грн.; рецензії від 01.06.2019 на звіт про оцінку майнових прав (облігацій), виконаного СОД ТОВ «Земюрконсалтинг», виконаної рецензентом-оцінювачем Нестеренко Н.А. (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №362 від 28.12.1995), відповідно до якої, рецензент дійшов висновку, що «зазначений у звіті вид вартості цілком відповідає меті, оцінки умовам використання результатів оцінки, особливостям об`єкта оцінки та нормативним актам»; копію договору купівлі-цінних паперів від 16.12.2011, який укладено Боржником та емітентом цих цінних паперів ТОВ «ВВС ЛТД», відповідно до умов якого ТОВ «АВС Логістік Парк» продав, а ТОВ «ВВС ЛТД» купив облігації у кількості 95 000 штук.

Крім того, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" наголошує, що подані позивачем звіти про оцінку майна не можуть бути належними доказами у справі, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та неодноразово підтверджувалося позивачем, звіт від 31.03.2016 № 71-1/16 виконаний на замовлення останнього, а  згідно з ч. 2   ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»   замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. 

Водночас, Банк вважає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази - рецензії на Звіти, які виконані на замовлення ліквідатора рецензентом - оцінювачем ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія", а також Звіт про оцінку майнових прав (облігацій) від 21.08.2018, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Земюрконсалтинг",   відповідно до якого ринкова вартість облігацій у кількості 95 000,00 штук, емітентом яких є ТОВ «ВВС-ЛТД» становить 97 428    200 грн.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та пояснень на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 

Частина 1   статті 202 ЦК України   передбачає що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч ч.1, 5 ст.203 ЦК України).
Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.   Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимоги ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" до ТОВ "АВС Логістік Парк" та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу № 676-Д/2011 від 07.12.2011 (далі - Договір), що був укладений ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"  (продавець) та ТОВ "АВС Логістік Парк" (покупець), предметом якого є купівля-продаж облігацій відсоткових іменних, код ISIN-UA4000019160 (далі - цінні папери, облігації), загальний обсяг випуску      (емісії) -      95 000 штук, форма існування - без документарна, серія "А", номінальна вартість - 1 000 грн., загальна кількість - 95 000 штук, загальна номінальна вартість - 95   000 000 грн., емітент - ТОВ "ВВС-ЛТД". 
Зазначені вимоги обґрунтовані тим, що Договір підписано директором боржника з перевищенням його повноважень без відповідного погодження загальними зборами учасників ТОВ «АВС Логістік Парк»; вартість предмету угоди купівлі-продажу (цінних паперів) на момент її укладення становила 0,00 грн, а    оскільки зазначений договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, спірний правочин є фіктивним у відповідності до ст. 234 ЦК України, а відтак, на думку позивача, має бути визнаний судом недійсним    на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України. 
При цьому, ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм"  посилалося на Звіт про оцінку майна від 18.06.2015 № 75-2/15, замовником якого є керуючий санацією ТОВ «АВС Логістік Парк» - арбітражний керуючий Пічахчі С.В., та звіт від 31.03.2016 №    71-1/16, замовником якого є ПАТ «Екологоохоронна фірма «Креома-Фарм», складені ТОВ    «Центр оцінки власності «Парето», згідно яких ринкова вартість відсоткових іменних облігацій ISIN-UA4000019160 станом на 07.12.2011 становить 0,00 грн. 
Заявник також стверджував, що зобов`язання за спірним Договором не були виконані в повному обсязі, внаслідок чого, у тому числі, у ПАТ «Укрексімбанк» виникли кредиторські вимоги до боржника.
Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору № 676-Д/2011 купівлі-продажу цінних паперів з відстроченням платежу від 07.12.2011, суд першої інстанції виходив з того, що укладений Договір за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, що є порушенням частин першої та п`ятої   ст. 203 ЦК України, що за правилами   ст. 215 цього Кодексу    є підставою для визнання його недійсним відповідно до   ст. 234 ЦК України.
За висновком місцевого суду, відчуження Банком цінних паперів на користь ТОВ «АВС Логістік Парк» мало на меті створення в останнього боргу в розмірі вартості цінних паперів за Договором, у той час як ринкова вартість спірних цінних паперів становила 0,00 грн., тобто дії відповідачів спрямовані на настання негативних наслідків для ТОВ «АВС Логістік Парк», що суперечить принципам господарських правовідносин.
Крім того, місцевий господарський суд виходив з того, що неповідомлення та не зазначення у Договорі інформації про наявність справи про банкрутство емітента цінних паперів, про що Банк був обізнаний,  дає підстави дійти висновку про наявність у діях Банку, як продавця, ознак дій щодо введення в оману покупця.
При цьому, суд першої інстанції, надавши оцінку доказам у справі, дійшов висновку, що надані відповідачами рецензії не спростовують проведених експертних досліджень у межах звіту № 71-1/16 від 31.03.2016, в якому вказано, що ринкова вартість відсоткових іменних облігацій ISIN-UA4000019160 станом на 07.12.2011 становить 0,00 грн.
Апеляційний суд не погодився з наведеними висновками суду першої інстанції, скасував ухвалене рішення та прийняв нове рішення про відмову у позові, посилаючись на те, що висновки місцевого господарського суду нічим не підтверджені та грунтуються на припущеннях щодо фіктивності Договору. 

Однак, колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх передчасними, зробленими без належної оцінки обставин справи, з порушенням вимог чинного законодавства, а також із неналежним застосуванням норм ч. 1 ст. 316 ГПК України стосовно вказівок касаційного суду.
За приписами ч. ч. 1, 2, 4   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. 
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Однак, як вбачається зі змісту постанови суду апеляційної інстанції, розглядаючи даний спір, апеляційний суд, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання Договору недійсним, при новому розгляді даного спору не виконав належним чином вказівки постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2018 згідно вимог ст. 316 ГПК України та в порушення ст. 269 ГПК України не здійснив належний апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції. 
Так, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний господарський суд вказав, що судом першої інстанції на виконання вказівок постанови Верховного Суду України      від 15.03.2018 щодо з`ясування питання ціни облігацій, ухвалою від 30.07.2018 призначено експертизу, на вирішення якої було поставлене питання: "Якою була вартість цінних паперів, а саме облігацій відсоткових іменних, код ISIN-UA4000019160, загальним обсягом випуску (емісії) - 95      000 (дев`яносто п`ять тисяч) штук, формою існування - без документарна, серія А, номінальна вартість 1 000 (одна тисяча) грн., загальною кількістю 95   000 (дев`яносто п`ять      тисяч) штук, загальна номінальною вартістю      95 000   000 (дев`яносто п`ять мільйонів) грн., дата реєстрації випуску 30.08.2017 року, дата початку розміщення -17.09.2007 року, дата погашення 10.09.2012 року -12.09.2012 року, емітент - ТОВ «ВВС-ЛТД» станом на 07.12.2011?".
Пославшись на те, що вказане експертне дослідження проведено так і не було, апеляційний суд визнав безпідставними твердження суду першої інстанції, що висновок, складений на замовлення позивача має перевагу над висновком, що складений ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» 21.08.2018, згідно з яким ринкова вартість облігацій становить 97 428   200 грн. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції послався також на наданий суду відповідачем договір № 1-12/05 від 12.05.2017 на проведення рецензування звітів про оцінку майна № 75-2/15 від 18.06.2015 та № 71-1/16 від 31.03.2016, укладений ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дейнегіною В.М. та суб`єктом оцінюючої діяльності ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія", згідно з висновками якого,      зокрема, звіт № 71-1/16 від 31.03.2016 не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний. 
Крім того, апеляційний суд в оскаржуваній постанові зазначив, що судження суду першої інстанції про те, що відчуження з боку Банку цінних паперів на користь ТОВ "АВС Логістік Парк" мало на меті створення в останнього боргу в розмірі вартості цінних паперів за Договором (у той час як ринкова вартість спірних цінних паперів становила 0,00 грн.) нічим не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях щодо фіктивності Договору.

Жодних інших мотивів скасування рішення першої інстанції про визнання Договору недійсним та прийняття рішення про відмову у задоволенні позову апеляційним господарським судом наведено не було.

За змістом ч. 1 ст. 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції.
Однак, у даному випадку апеляційним судом не наведено належних доводів, за якими він вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, недоведеними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

При цьому, дійшовши висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції та встановивши, що при розгляді спору в місцевому господарському суді судова експертиза щодо встановлення ціни облігацій, які є предметом оспорюваного Договору, проведена не була, суд апеляційної інстанції не був позбавлений можливості для з`ясування питання вартості облігацій призначити відповідну експертизу на підставі ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якою передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. 
Разом з тим, з оскаржуваної постанови не вбачається, що при новому розгляді справи та перегляді в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, апеляційним судом було з`ясовано дійсну вартість предмету Договору на підставі усіх наявних у справі доказах в їх сукупності.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. 

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно норм ч. ч. 2, 3 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при розгляді справи господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження та оцінки судом, адже жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Однак, при розгляді даної справи суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, чим порушив приписи наведених вище норм та, зокрема, ст. 86 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 282 ГПК України у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. 

Згідно зі ст. ст. 7, 13 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх фізичних та юридичних осіб перед законом і судом, змагальності сторін та відповідно до принципу пропорційності. 

У порушення наведених норм процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції не звернув уваги та не надав жодної оцінки викладеним у відзиві на апеляційну скаргу аргументам ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" про те, що наявні в матеріалах справи рецензії від 14.11.2019, виконані рецензентом ТОВ «Меркурій Партнерс» Соломою О.Ф., вказують, що звіт про оцінку майна від 18.06.2015 №75-2/15 та повторний звіт від 31.03.2016 №    71-1/16, складені ТОВ    «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» згідно яких ринкова вартість відсоткових іменних облігацій ISIN-UA4000019160 станом на 07.12.2011 становить 0,00 грн, відповідають  вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Без будь-якої оцінки апеляційним судом залишилися також посилання позивача на те, що факти, викладені в рецензіях ТОВ «Бюро судових експертиз «Надія», не відповідають дійсності та спростовуються змістом Звітів про оцінку майна, виконаних ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО», а відтак, такі рецензії не можуть вважатися належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України.

Разом з тим, не було враховано судом апеляційної інстанції і посилання ПрАТ "Екологоохоронна фірма    "Креома-Фарм" на наявні в матеріалах справи його пояснення щодо Звіту про оцінку майнових права від 21.08.2018, складеного СОД ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг», який, з огляду на його зміст, на думку позивача, не відповідає п.15 Національного Стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна". 

Отже, матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порушення приписів ч. 1 ст. 282 ГПК України, не погодившись з висновками місцевого суду, не спростував їх з посиланням на наявні у справі докази та норми чинного законодавства, залишив без жодної правової оцінки, зокрема, доводи і заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, відтак, прийняв постанову при неповному з`ясуванні обставин, на які посилаються учасники провадження у справі.

Водночас, на думку колегії суддів, дослідження та надання оцінки всім наявним у справі доказам та доводам всіх учасників справи в їх сукупності з метою з`ясування питання ціни облігацій є обов`язковим при розгляді спору у даній справі.

Відтак,  колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційний господарський суд, в порушення вимог ст. 269 ГПК України, не здійснив належний апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції, а також не виконав вказівки постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.03.2018 у даній справі.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на справедливий суд, передбачене   статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на обґрунтоване рішення. У справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001 ЄСПЛ зазначив, що лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя. 

У Рішенні ЄСПЛ "Мала проти України" від 17.11.2014 суд погодився з доводами заявниці про наявність порушення статті 6 Конвенції у випадку ненадання судом оцінок аргументові заявниці, що мав ключове значення для результатів провадження.

Аналогічно, у даній справі, ненадання судом належної оцінки всім обставинам справи, колегія суддів вважає таким процесуальним порушенням, яке виключає справедливість постановленого судового рішення в розумінні статті 6 Конвенції.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що недоліки у вирішенні спору, яких припустився апеляційний господарський суд, свідчать про передчасність здійснених висновків про відмову у задоволенні позову у даній справі.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України). 

Встановивши зазначені порушення, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №   910/20487/13 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції слід врахувати вище викладене, повно та      всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку доводам та запереченням сторін, наявним у справі доказам, зокрема, всім звітам про оцінку майна та рецензіям на них, з`ясувати дійсну вартість предмету Договору (облігацій) та перевірити, чи є штучними вимоги кредитора - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", створені на підставі спірного Договору,    і в залежності від встановленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване      рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У зв`язку з направлення справи на новий апеляційний розгляд відповідно до ст.129 ГПК України розподіл судових витрат судом не здійснюється. 

Керуючись ст. ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Екологоохоронна фірма "Креома-Фарм" задовольнити частково.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 у справі №   910/20487/13 - скасувати.

Справу №   910/20487/13 направити на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя                                                                        Ткаченко Н.Г. 
                                                                                                                                                                                 
Судді                                                                                                  Огороднік К.М.
                                                                                                                                                                                                                                                                                    
                                                                                                                 Пєсков В.Г.