ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 2а-3902/12/1370
адміністративне провадження № К/9901/39607/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 (суддя - Брильовський Р.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017(головуючий суддя - Довгополов О.М., судді: Ільчишин Н.В., Шинкар Т.І.) у справі №2а-3902/12/1370.

встановив:
Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Личаківська ОДПІ) від 23.10.2009 № 0002292320/0/24912/10 та № 0002282320/0/24913.

Справа судами розглядалась неодноразово.
Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.09.2015 рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що судами не досліджені Положення на підставі яких діяли голови зазначених районних державних адміністрацій міста Львова під час укладення договорів про надання послуг із позивачем. Розглядаючи питання правильності визначення вартості послуг, які надавалися позивачем, поза увагою судів залишилися питання розрахунку такої вартості. Зокрема, судами не витребувано кошторис на надання послуг, документів на підтвердження факту надання позивачем послуг, їх об`єму та вартості, а також факту оплати. Не надано правової оцінки наказам Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про тарифи на послуги з механізованого прибирання, які були чинні у спірний період та були обов`язковими до виконання для позивача. Крім того, поза увагою судів залишилась постанова Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2010, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012, у справі №2а-3719/10/1370 про задоволення адміністративного позову Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства №1339 до Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, третя особа на стороні позивача - Львівська міська рада, про скасування рішення №332 від 21.12.2009 про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін.
За наслідками повторного перегляду, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Личаківська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2015, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю. 

В доводах касаційної скарги Личаківська ОДПІ цитує положення пунктів 1.20, 1.26, 1.32 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість» та зазначає, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень діяв в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» є правонаступником Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства №1339.

ДПІ у Личаківському районі міста Львова проведено планову виїзну документальну перевірку Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства                     № 1339 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 до 30.06.2009.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.10.2009 № 409/23-2/05523814, в якому відображено висновок про порушення позивачем вимог: підпунктів 1.20.5-1, 1.20.9 пункту 1.20, пункту 1.32 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток на суму  159 401,00 грн. та зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за І півріччя 2008 року на 98638,00 грн. і за І півріччя 2009 року на 946227,00 грн.; 

пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження податку на додану вартість на 31288,00 грн. та зменшення значення рядка 26 декларації з податку на додану вартість за червень 2009 року на 249946,00 грн.

В обґрунтування таких висновків контролюючий орган посилається на те, що  у період з 01.01.2008 по 30.06.2009 позивач здійснював реалізацію послуг з механізованого прибирання вулиць Галицької, Личаківської, Залізничної, Франківської, Шевченківської районних адміністрацій Львівської міської ради. У зв`язку з проведенням реалізації зазначених послуг за цінами нижчими ніж звичайні ціни на такі роботи (послуги), а саме в ціну робіт не враховано суму фактично (понесених) витрат при наданні послуг, серед яких амортизація основних засобів, що використовувались при наданні послуг, заробітна плата працівникам безпосередньо зайнятим на виробництві та інші, позивачем занижено валовий дохід у сумі 1583827,17 грн.

Також зазначив про здійснення позивачем реалізації послуг з механізованого прибирання вулиць пов`язаним особам, а тому вартість таких послуг була визначена за методом «витрати плюс» (витратний), за яким ціна визначається як сума фактичних (понесених) витрат та звичайного для даного виду діяльності прибутку.

Встановлення факту реалізації послуг за цінами нижчими за звичайні стало підставою для розрахунку зобов`язання з податку на додану вартість виходячи зі звичайних цін.

Податковим органом встановлено порушення порядку формування та застосування тарифів на послуги з благоустрою (чергування спецтехніки) внаслідок завищення граничного рівня рентабельності в період з 24.12.2008 по 01.12.2009, що призвело до порушення рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.06.2006                                  № 661 «Про граничний рівень рентабельності» та отримання необґрунтованої виручки в розмірі 262602,36 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Личаківському районі м. Львова 23.10.2009 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002282320/0/24913, згідно з яким ЛКП «Львівавтодор» визначено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 234380,40 грн., в тому числі 159401,00 грн. за основним платежем і 74979,40 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та                             № 0002292320/0/24912/10, згідно з яким ЛКП «Львівавтодор» визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 46932,00 грн., в тому числі 31288,00 грн. за основним платежем і 15644,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до пункту 1.26 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) пов`язаною особою є особа, що відповідає будь-якій з наведених нижче ознак: юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени сім`ї фізичної особи, які здійснюють контроль над платником податку. Членами сім`ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини); посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім`ї. Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов`язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку.

Згідно з підпунктами 7.4.1, 7.4.2 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» з метою оподаткування дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов`язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менше за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу. При цьому витрати, понесені платником податку у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у пов`язаної особи визначаються виходячи із договірних цін, але не більших за звичайні ціни, що діяли на дату такого придбання.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» система місцевого самоврядування включає, зокрема, територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Галицька, Личаківська, Залізнична, Франківська та Шевченківська районні адміністрації є виконавчими органами Львівської міської ради, що визначено в Положеннях про районні адміністрації, затверджених Львівською міською радою, які є аналогічними щодо всіх районних адміністрацій м. Львова. Також даними Положеннями встановлено, що найвищою посадовою особою районної адміністрації є голова районної адміністрації, який здійснює управління районною адміністрацією, виступає від її імені та несе персональну відповідальність за виконання завдань районної адміністрації. До повноваження районних адміністрацій у сфері житлово-комунального господарства належать, зокрема, забезпечення благоустрою району та залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Статутом Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства                       № 1339 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що Підприємство підпорядковане та підзвітне Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. Також даним Статутом було передбачено, що Підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями у межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями держави, Власника та Уповноваженого органу. Держава, Власник, Уповноважений орган не несуть відповідальності за зобов`язаннями Підприємства. Підприємство має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки. Відносини Підприємства з іншими підприємствами та організаціями і громадянами у сферах виробничої діяльності здійснюються на основі договорів.

Надаючи оцінку Статуту Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339 та Положень про районні адміністрації Львівської міської ради в контексті критеріїв, передбачених пунктом 1.26 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку суду, що позивач та районні адміністрації, між якими укладалися договори з надання послуг механізованого прибирання вулиць, не є пов`язаними особами в розумінні зазначеної норми Закону, оскільки щодо них відсутні будь-які з критеріїв та ознак повязаних осіб, визначених вказаною нормою.

Отже, норми пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» щодо оподаткування доходу, отриманого платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов`язаним особам до позивача у спірному випадку не застосовуються.

Статтею 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції) було встановлено, що вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товари і послуги, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Пунктом 1. Рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.06.2006                    № 661 «Про граничний рівень рентабельності» був встановлений граничний рівень рентабельності під час формування цін (калькуляцій) і тарифів на послуги, що надаються підприємствами і організаціями, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Наказами Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 01.07.2008 № 332 та від 10.11.2008 № 594 «Про тарифи на послуги з механізованого прибирання» Львівському комунальному автотранспортно-дорожньому підприємству № 1339 було встановлено тарифи на механізоване прибирання вулиць м. Львова (з врахуванням податку на додану вартість) за 1 маш./год.

Факт надання послуг з механізованого прибирання вулиць м. Львова згідно встановленої ціни підтверджується розрахунком, затвердженим директором Підприємства.

Тобто вартість тарифів на послуги з механізованого прибирання вулиць                          м. Львова формувалась позивачем з дотриманням зазначених вище нормативних актів Львівської міської ради та Департаменту житлового господарства та інфраструктури, які є обов`язковими для нього, отже, формування позивачем даних тарифів відбувалось з дотриманням вимог законодавства.

Також статтею 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» було передбачено, що державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому в сфері дії вільних цін контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог антимонопольного законодавства. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України.

Судами встановлено, що в період з 12.10.2009 до 15.12.2009 Державною інспекцією з контролю за цінами у Львівській області проведено планову перевірку Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339 щодо дотримання державної дисципліни цін комунальними підприємствами, що надають послуги з організації благоустрою населених пунктів за період діяльності 2007-2009 років, за результатами якої складено акт від 15.12.2009 року № 000564.

В даному акті зафіксовані висновки про порушення Підприємством порядку формування та застосування тарифів на послуги з благоустрою (чергування спецтехніки) внаслідок завищення граничного рівня рентабельності в період з 24.12.2008 до 01.12.2009, що призвело до порушення рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.06.2006 № 661 «Про граничний рівень рентабельності» та отримання необґрунтованої виручки в розмірі  262602,36 грн.

На підставі вказаного акту Державна інспекція з контролю за цінами у Львівській області винесла рішення від 21.12.2009 № 332 про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким застосувала до Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339 санкції у вигляді вилучення до бюджету 787807,08 грн. (у трикратному розмірі необґрунтовано отриманої виручки).

Однак постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012, у справі № 2а-3719/10/1370, які набрали законної сили, було задоволено позов Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339 до Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, третя особа Львівська міська рада, та скасовано зазначене вище рішення від 21.12.2009 № 332 про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, зокрема, що при формуванні Львівським комунальним автотранспортно-дорожнім підприємством № 1339 тарифів на чергування по механізованому прибиранню спецтехнікою позивач правомірно врахував витрати нарахування на амортизацію машин, фонд оплати праці ремонтних та допоміжних працівників.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведені обставини спростовують твердження відповідача про порушення позивачем вимог законодавства при формуванні тарифів на послуги з механізованого прибирання вулиць у спірному періоді.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Личаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 у справі №2а-3902/12/1370 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова