Головуючий І інстанції: Ільченко В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 р. 	Справа № 583/1719/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,Бершова Г.Є.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020, вул. Жовтнева, 7, м. Охтирка, Ахтырський, Сумська, 42700, повний текст складено 22.04.20 по справі № 583/1719/17
за позовом             ОСОБА_1  
до            Міського голови міста Охтирка Алєксєєва Ігоря Юрійовича                   
про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до міського голови міста Охтирка Алєксєєва Ігоря Юрійовича, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просили суд:
- визнати протиправною бездіяльність Алєксєєва І.Ю. (суб`єкта владних повноважень, посадової особи) у зв`язку з відмовою припинити спроби заволодіти квартирою, яка станом на 01.01.2018 не знаходилась у власності виконавчого комітету Охтирської міської ради;
-  зобов`язати відповідача подати до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради або до суду заяву про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності виконавчого комітету Охтирської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування відповідного рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради;
- відшкодувати моральну шкоду, заподіяну вищенаведеним діями відповідача у сумі, що на одну гривню перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020 закрито провадження у справі.
Роз`яснено позивачам про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Позивач, ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 10.11.2020 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, за договором купівлі-продажу від 10.07.1992, зареєстрованого в Охтирському міжміському бюро технічної інвентаризації 19.08.1992 позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбали у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2003, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області, вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій службових осіб Охтирського міськвиконкому, державного нотаріуса м. Охтирка, Охтирського БТІ по намаганню протиправного позбавлення її права власності на квартиру АДРЕСА_1 , не реєстрації права власності на зазначену квартиру, видачі державним нотаріусом представнику Охтирського міськвиконкому копії договору дарування на квартиру, реєстрації Охтирським МБТІ переходу права власності на квартиру залишено без задоволення.
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18.07.2001, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Охтирського міськвиконкому про визнання договору дарування від 27.05.1997 квартири за адресою АДРЕСА_1 недійсним - відмовлено за необґрунтованістю та безпідставністю вимог.
Позивачі, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.1992 вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , яка на даний час з їх власності не вибула, та вважаючи, що відповідач вчинив незаконні дії, спрямовані на привласнення їхньої квартири, звернувся до суду з вказаним позовом. 
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами ч. 1 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень 
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.
Зазначене узгоджується з положеннями ст. ст. 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть, зміст та характер спору. Публічно-правовий  спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У той час як участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. 
Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.
Таким чином, обов`язковим є з`ясування у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Так, Верховним судом у постанові від 19.06.2019 по справі № 826/5806/17 (№11-290апп19) сформований правовий висновок, відповідно до якого якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Отже, при визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 № 363/3786/17.
Із матеріалів справи встановлено, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу права власності однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 .
Незважаючи на те, що позивачі сформулювали позовну вимогу як визнання протиправною бездіяльність Алєксєєва І.Ю. (суб`єкта владних повноважень, посадової особи) у зв`язку з відмовою припинити спроби заволодіти квартирою шляхом подання до державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради або до суду заяви про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності виконавчого комітету Охтирської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та про скасування відповідного рішення державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради, фактично суть вимоги зводиться до відновлення їх права власності на зазначену вище квартиру, якого, на їх переконання, вони незаконно позбавлені.
Позивачі в цій справі доводять належність їм на праві власності однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 , а відповідач заперечує цей факт та доводить належність зазначеної квартири до комунальної власності.
Таким чином, позовними вимогами у цій справі є зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити дії направлені на скасування державної реєстрації речових прав на квартиру з похідною вимогою про стягнення моральної шкоди. 
Однак підстави для зобов`язання вчинити зазначені дії обґрунтовані не порушенням з боку відповідача владних управлінських функцій, а випливають зі спору про право власності на майно, що підлягає державній реєстрації.
Тобто, між сторонами в цій справі існує спір про право цивільне, а саме належність на праві власності квартири, який не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права власності на квартиру тій чи іншій особі. Отже, справа розгляду в порядку адміністративного судочинства не підлягає.
Таким чином, слід враховувати, що якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується права цивільного і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Отже, у даному випадку виник спір між фізичною особою та органом місцевого самоврядування з приводу вирішення питання щодо правомірності набуття права власності на квартиру, що не може трактуватись як публічно-правовий спір, оскільки за своєю суттю є спором про право власності.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження по справі.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020 по справі № 583/1719/17  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов