КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 760/33770/19                        Головуючий у 1-й інстанції суддя: Українець В.В.
 
18 листопада 2020 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення коштів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до МТСБУ та просив стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди в розмірі 70 853,06 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 завдану шкоду в розмірі 70 853,06 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі МТСБУ просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що мопед не може бути забезпечений згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у МТСБУ не виникає зобов`язань щодо здійснення регламентних виплат з фонду захисту потерпілих.
Зазначає на недоведеність суми саме страхового відшкодування. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходи в з того, що доводи позивача про завдання йому майнової шкоди в сумі 70 853,06 грн. гривні знайшли своє підтвердження.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12917/2020	
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 25 червня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , та мопеда марки «Honda» без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_2 .
Згідно з постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України (а. с. 3).
У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (а. с. 6).
На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з рахунком № 06055\0000005534 від 09 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту складає 70 853,06 грн. (а. с. 7-8).
ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди.
Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило ОСОБА_1  у відшкодуванні шкоди, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом (мопедом) для якого законом не встановлено коригуючий коефіцієнт. Зазначено, що згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5, але щодо якого не встановленого коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу (а. с. 4).
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суді із відповідним позовом.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За правилами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(надалі Закону), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. зазначеної статті передбачено, що до заяви додаються: документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.
Згідно вимог ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 
При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до положень п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Встановлено, що винна особа на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , керуючий мопедом марки «Honda» без номерного знаку не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з рахунком № 06055\0000005534 від 09 липня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіль марки «Mitsubishi» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 - потерпілому складає 70 853,06 грн. (а. с. 7-8).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_1 завдану шкоду в розмірі 70 853,06 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що мопед не може бути забезпечений згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у МТСБУ не виникає зобов`язань щодо здійснення регламентних виплат з фонду захисту потерпілих є необґрунтованими, враховуючи наступне.
За змістом п. 1.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Згідно п. 1.5. ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідні підрозділи МВС України) та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.
Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» коригуючий коефіцієнт встановлено для мотоциклів та моторолерів.
Згідно з п.1.10 ПДР мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Встановлено та не заперечується сторонами по справі, що транспортний засіб винної особи «Honda Dio Fit» є мопедом, який підлягає державній реєстрації, а тому підлягає забезпеченню згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Моторним (транспортним) страховим бюро України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та спростування наявного розрахунку завданої шкоди.
За наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням обставин справи, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий:                                                            В.В. Саліхов

Судді:                                                                        І.М. Вербова

                                                                                  О.В. Шахова