Постанова
Іменем України                                           
 
07 жовтня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 158/2971/19
провадження № 61-9830 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
представник позивача - Крилова Олена Леонідівна,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області у складі судді 
Підгорного І. І. від 10 березня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., 
Киці С. І. від 18 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
 
У жовтні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до 
ОСОБА_1 , в якому зазначало, що 14 лютого 2008 року між нимиукладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 2 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. 
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, на вимоги про погашення заборгованості не реагувала, унаслідок чого станом на 31 серпня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 15 566,53 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1 871,00 грн, проценти за користування кредитом - 12 478,08 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована складова) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 717,45 грн.
Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з 
 ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 31 серпня 2019 у розмірі 15 566,53 грн та судові витрати.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій 
 
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 871,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.  
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим,що позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у розмірі 1 871,00 грн (тіло кредиту), яка підлягає стягненню на користь банку.
В іншій частині позовні вимоги банку про стягнення заборгованості 
по процентам за користування кредитом, штрафів є недоведеним, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифами банку, який викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 18 червня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, 
а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року залишено без змін. 
Апеляційний суд мотивував судове рішення тим, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону. Суд зазначив, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме із такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також тарифів банку, розміщених на сайті: https//privatbank.ua/ ознайомилася позичальник ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування, тому суд першої інстанції правильно зробив висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафів. 
Суд послався на відповідну практику Верховного Суду. 
Крім того, суд зазначив, що банком не надано довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
АТ КБ «ПриватБанк» на оскаржувані судові рішення, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити. В іншій частині судові рішення залишити без змін.
ОСОБА_1 судові рішення не оскаржила.
Отже, у частині задоволених позовних вимог судові рішення не оскаржуються, тому в силу статті 400 ЦПК України Верховним Судом не переглядаються. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 20 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі, яка є малозначною, на підставі підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, витребувано її матеріали із Ківерцівського районного суду Волинської області та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що суди не дослідили належним чином копію анкети-заяви від 14 лютого 2008 року та інші надані докази й дійшли помилкового висновку про відсутність доказів, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами ознайомилася відповідачка. При цьому зазначає, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, оскільки відповідачка була повідомлена про умови кредитування, базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами та інші санкції за порушення умов договору, що зазначено у анкеті-заяві, яка підписана ОСОБА_1 , та яка наявна у матеріалах справи. 
Крім того, суди неправильно застосували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 
№ 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19, оскільки у справі, яка переглядається, інші фактичні обставини. Також, вказує, що судами проігноровано судову практику Верховного Суду, викладених у постановах:            від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17-ц, від 04 грудня 2019 року        у справі № 750/6058/17-ц, щодо погодження сторонами базового розміру процентної ставки за користування кредитом у підписаній позичальником анкеті-заяві.
 
Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подала.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
14 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 
(а. с. 7, зворот).
До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ 
(а. с. 8-13).
За розрахунком Банку станом на 31 серпня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 15 566,53 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1 871,00 грн, проценти за користування кредитом - 12 478,08 грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована складова) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 717,45 грн (а. с. 5-6).
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права          
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
та Верховного Суду України (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суд апеляційної інстанціїналежним чином не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 
ЦПК України).
Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк»підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судові рішення оскаржується заявником тільки в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь 
АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12 478,08 грн, а тому в іншій частині не переглядаються.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку 
АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 12 лютого 2008 року сторони узгодили базову процентну ставку за кредитом на момент підписання договору в розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості.
Вказане не враховано судами першої та апеляційної інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. 
Так, зазначаючи, що надані позивачем, банком, докази взагалі не містили умов, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, суди у порушення вимог статей 89, 264-265, 382 ЦПК України не звернули уваги на те, що у заяві позичальника від 14 лютого 2008 року, яку суду надав банк, процентна ставка зазначена 3 %(а. с. 7, зворот).
Підписавши заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов'язання.
Отже, оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити, стягнувши з  
ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12 478,08 грн.
Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з  
ОСОБА_1 12 487,08 грн заборгованості по процентам за користування кредитом.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
 
Судом установлено, що за подання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 2 881,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 15 квітня 2020 року № PROM5BAM88, а за подання касаційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3 842,00 грн, 
що підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2020 року 
№ PROM6BKTYD.
 
Оскільки, касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню 
в оскаржуваній частині (стягнення процентів за користування кредитом), тому пропорційно до задоволених позовних вимог з 
ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає 
стягненню судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг 
у розмірі 6 467,33 грн. 

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 березня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 червня 
2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» щодо стягнення відсотків за користування кредитом скасуватита ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відсотки за користування кредитом у розмірі 12 478,08 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 6 467,33 грн.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, 
є остаточною та оскарженню не підлягає.
  Головуючий   Судді:	  Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець