ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9567/20 Справа № 172/342/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
суддів – Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал” на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал”, третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ “Вердикт Капітал”, третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
13 квітня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 31 січня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., зареєстрованого в реєстрі за №917.
Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №61309985, відкритому на підставі виконавчого напису №917 від 31 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 141 379,74 грн., яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О.
В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року скасувати, в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у даній справі відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що: неможливо встановити правомірність поданої заяви позивачем про забезпечення позову, оскільки дана справа по суті позовних вимог не розглянута та не встановлено неправомірних дій приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису; без вирішення спору по суті позовних вимог заявник не мав можливості за їх відсутності надати суду першої інстанції докази, які б надавали можливість обов`язкового характеру застосування наведених заходів забезпечення позову. 
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга ТОВ “Вердикт Капітал” на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, враховуючи суть позовних вимог, місцевий суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки даний вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами та забезпечить в подальшому виконання рішення суду. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Частинами 1,2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п.1- 9 цієї частини.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Пунктом 10 ст.150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися,зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що неможливо встановити правомірність поданої заяви позивачем про забезпечення позову, оскільки дана справа по суті позовних вимог не розглянута та не встановлено неправомірних дій приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, оскільки частиною шостою статті 150 ЦПК України прямо передбачено можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з ухвалою суду та переоцінки доказів у справі, власного тлумачення норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті б Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Вердикт Капітал” залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л. 

Судді: Каратаєва Л.О. 

                                                                        Куценко Т.Р.