ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6705/20 Справа № 211/1526/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 48 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року про забезпечення позову 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого під час спільного проживання однією сім`єю, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна набутого під час спільного проживання однією сім`єю, задоволено частково.
Забезпечено позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на Ѕ частину квартиру АДРЕСА_1 , яка розташована на третьому поверсі п`яти поверхового будинку та складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 29,4 кв.м. загальною площею 47,56 кв.м., що зареєстрована за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову, вжиті стосовно квартири АДРЕСА_1 , власником якої він є, порушують його майнові права та законні інтереси. 
На час розгляду справи, відзивів не надходило. 
Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції із врахуванням предмету та підстав позову, для забезпечення захисту прав позивача, вважав за необхідне частково задовольнити заяву та накласти арешт на Ѕ частину спірної квартири, до закінчення розгляду справи.
Проте погодитися з висновком суду не можливо.
Судом встановлено, що у березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна набутого під час спільного проживання одною сім`єю, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю сторін, визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири. Також просить визнати автомобіль «Volkswagen Caddy» вантажопасажирський 2004 року випуску спільною власністю сторін, стягнути з відповідача Ѕ частину вартості автомобіля в сумі 10 000 грн.
Ухвалою суду від 17 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.
12 травня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та накладення заборони на її відчуження. В обґрунтування заяви зазначила, що існує ймовірність відчуження квартири іншій особі, що може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 16 квітня 2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 . 
Частиною четвертою статті 41 Конституції України і статтею 32 ЦК України визначено непорушність права власності.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.
Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Дійшовши висновку про можливість задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру, суд першої інстанції не здійснив належним чином оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати позивач, та заявлених позовних вимог; жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів; не звернув увагу на те, що власником спірної квартири є ОСОБА_1 , який не бере участі у розгляді справи, та дійшов передчасного висновку про те, що дії відповідача спрямовані на приховування майна та уникнення від виконання рішення у майбутньому.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2020 року про забезпечення позову - скасувати.
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида