ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 677/1365/20
Провадження № 22-ц/4820/1770/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Журбіцького В.О.,
 
учасники справи: представник апелянта Машталєр І.С.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2020 року (суддя Вознюк Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лампка Агро» про розірвання договору оренди землі, 

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лампка Агро», в якому просив розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ТОВ «Лампка Агро» 01 березня 2016 року. 
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лампка Агро» про розірвання договору оренди землі.
Ухвала суду мотивована тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.08.2020 року відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Лампка Агро». 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позовні вимоги до відповідача є немайновими, спір не стосується питання щодо формування активу боржника та не пов`язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Представник ТОВ «Лампка Агро» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лампка Агро», в якому просив розірвати договір оренди землі, укладений між ним та ТОВ «Лампка Агро» 01 березня 2016 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що спір сторін підлягає розгляду за правилами господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ «Лампка Агро».
Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
Судова юрисдикція – це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
У статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися передбаченими у статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
19 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2011року №4212 –VI «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (за винятком окремих його положень) (далі Закон №4212 –VI), яким останній викладено в новій редакції.
У пункті 1-1 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2343-XII визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.
Положеннями пункту 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом №2343-XII, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.
Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог.
Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Лампка Агро» про дострокове розірвання договору оренди. При цьому жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, до відповідача не заявлялося.
Таким чином, позовні вимоги до відповідача є немайновими, а спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство ТОВ «Лампка Агро», а отже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №289/2217/17.
Однак, постановляючи спірну ухвалу суд на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав передбачених ч.5 ст.186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження. 
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення 20 листопада 2020 року.

Судді:                                                                          Т.О. Янчук

                                                                               А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк