Номер провадження: 33/813/1088/20
Номер справи місцевого суду: 522/5407/20 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1  на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 29.05.2020 року, відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській обл., громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 420, 40 грн..
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, а саме статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», згідної до якої п.п. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №215від 16 березня 2020 р., заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, у тому числі закладів побутового обслуговування населення за наступних обставин.
20.03.2020 року приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. №18, у приміщенні перукарні «Фрізер» надавав перукарські послуги відвідувачам.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з постановою суду 1-ої інстанції з таких підстав:
- поза увагою суду залишилось те, що був порушений порядок оформлення протоколу, а саме в порушення вимог с. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, які саме правила були ним порушені та яким нормативно-правовим актом ці правила встановлено.
- судом не прийнято до уваги те, що 20.03.2020 року він перебував за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 18 у приміщенні перукарні. Близько 15 год. 40 хв. працівниками поліції було здійснено проникнення до приміщення перукарні через пожежний вихід, в той час він закінчував стригти свого друга. На прохання колеги покинути приміщення у зв`язку з тим, що перукарня не працює, працівник поліції ОСОБА_2 висловив відмову з наступним обвинуваченням як його, так і його колеги - у не дотриманні карантину;
- протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення ОСОБА_1 «правил щодо карантину людей, а саме надання послуг побутового обслуговування населення (перукарські послуги)», при цьому не містить жодних вказівок на нормативно правовий акт чи норму яку ним порушено. При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що органами місцевого самоврядування ухвалювалися відповідні рішення чи оприлюднювались;
- в матеріалах справи не міститься пояснень осіб (в тому числі касових чеків чи будь-яких інших документів), яким на думку працівників поліції ОСОБА_1 надавались послуги;
- враховуючи те, що ОСОБА_1 є найманим працівником відповідно до контракту №0401022020 від 01.02.2020 року, укладеного між ним та TOB «ФРАНК», він не можу бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вищевказане правопорушення так як не суб`єктом господарювання, який здійснював вказану в протоколі діяльність з надання перукарських послуг (побутового обслуговування населення), у розумінні п.п. 3 п.2 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COV1D-19 - заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів побутового обслуговування населення.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно нього закрити.
В судове засідання апеляційного суду, ОСОБА_1 не з`явився, однак в апеляційній скарзі міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в зв`язку чим, апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за її відсутності 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що в постанові суду необхідне обов`язкове посилання на рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.п. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №215від 16 березня 2020 р. 
Згідно із п. 9 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів Україна від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: легковими автомобілями; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.
Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні  ОСОБА_1 додержався вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість  ОСОБА_1 ст. 44-3 КУпАП.
Так, висновок суду 1-ої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№347932 від 20.03.2020 року
- відеозаписом про те, що ОСОБА_1 надавав перукарські послуги громадянину.
Вказаний протокол був власноруч підписаний  ОСОБА_1 ,при цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» він зазначив, що стриг свого брата (а.п.1).
Також, апеляційний суд, як доказ вини  ОСОБА_1 приймає до уваги відео-запис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні правопорушення, рапорт ДОП сектору превенції Шевченківського ВП в м. Одесі Яроменко М.А.. 
Як вбачається із матеріалів справи, працівниками поліції 20.03.2020 року відносно  ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку із тим, що останній приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд. №18, у приміщенні перукарні «Фрізер» надавав перукарські послуги відвідувачам, чим порушив п.п. 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 № «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Як зазначено вище, диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм яка є обов`язковими для виконання.
Серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюється відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималась, порушивши тим самим законодавчі приписи. В протоколі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 містить посилання на порушення особою п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року.
Згідно п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів Україна від 16 березня 2020 р. № 2215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 03 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Отже, при розгляді справи, апеляційним судом враховується те, що диспозиція норми закону в частині дій, які поставлені у вину  ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачає відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів.
Разом з тим, оскільки адміністративна відповідальність носить індивідуальний характер, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що за це можуть нести тільки суб`єкти господарювання, а не їх працівники чи інші особи, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, так як  ОСОБА_1 свідомо надавав послуги в приміщенні перукарні, належній суб`єкту господарювання ТОВ «Франк», з яким він перебуває у трудових відносинах.
Таким чином,  ОСОБА_1 ,знаходячись в трудових відносинах з ТОВ «Франк», здійснював надання послуг громадянину  ОСОБА_3 , тому саме нимбули порушені вимоги п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів Україна від 16 березня 2020 р. № 2215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що саме ТОВ «Франк» повинно нести відповідальність за порушення умов карантину, апеляційний суд приймає їх до уваги, оскільки в діях даного суб`єкту господарювання також вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, однак, вони не є предметом доказу у даній справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушенняАПР18№347932 від 20.03.2020 року складений лише відносно ОСОБА_1 та є предметом розгляду.
Санкцією ст. 44-3 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.
Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, тому вважає, що стягнення накладено в межах санкції ст. 44-3 КУпАП.
Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження,  ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей.
Доводи апеляційної скарги, що адміністративний протокол відносно  ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП є безпідставними.
Згідно ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Апеляційний суд звертає увагу, що  ОСОБА_1 у вищезазначеному протоколі власноручно поставив свій підпис, доказів відсутності його вини у скоєному адміністративному правопорушенні до апеляційного суду не надано.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана належна правова оцінка.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги про винесення постанови без всебічного з`ясування всіх обставин справи та необ`єктивного дослідження доказів не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно.
Одночасно апеляційний суду зазначає, що доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 та зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 29.05.2020 року, про накладання стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца