П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/643/20	

Категорія: 106030000          Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
          Час і місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 20.05.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та різниці у середньому заробітку за час затримки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі – Мінюст), третя особа Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області (далі ГТУЮ у Херсонській області) про стягнення з Мінюсту:
-          середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за період з 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 року у розмірі 7 207,83 грн.;
-          невиплачену різницю у середньому заробітку за час затримки виконання судового рішення після підвищення оплати праці за період з 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 року у розмірі 4 396,71 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року у справі №821/1757/16, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 поновлений на роботі на посаді заступника начальника управління ГТУЮ у Херсонській області – начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області з 28 жовтня 2016 року.
Дана постанова допущена до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі, проте, незважаючи на обов`язок відповідача виконати рішення суду негайно, наказ про поновлення ОСОБА_1 прийнятий Міністерством юстиції України тільки 30 січня 2020. Рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду у справах: №821/1409/17, №821/452/18, №2140/1834/18, №540/953/19, №540/2316/19 на користь позивача стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 08 листопада 2017 року до 03 січня 2020 року, а також встановлено, що розмір середньоденного заробітку ОСОБА_1 становить 423,99 грн. 
Також позивач зазначав, що за період з дня його звільнення посадовий оклад заступника начальника ГТУЮ у Херсонській області – начальника УДВС ГТУЮ у Херсонській області неодноразово підвищувався і з 01 січня 2019 року становить 9 690 грн. Посилаючись на ст. 236 КЗпП України, позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, а також зважаючи на п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі – Порядок №100), обрахувати середній заробіток за час затримки виконання рішення, коригуючи його розмір у бік збільшення на коефіцієнт підвищення заробітної плати та стягнути невиплачену різницю. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги повністю.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно положень Порядку №100 та ст. 236 КЗпП України стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення не є різновидом заробітної плати, а компенсаційною виплатою працівнику за період невиконання рішення суду. Середній заробіток стягується за період до дня працевлаштування позивача на іншій роботі чи отримання доходу від підприємницької діяльності. Також при прийнятті рішення необхідно врахувати обставини того, чи перебуває працівник на обліку в центрі зайнятості та чи отримує допомогу по безробіттю. На думку відповідача, відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення у разі, якщо отримана працівником заробітна плата за новим місцем роботи перевищує розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення. Позивач не надав доказів того, що він не перебуває на обліку в Херсонському центрі зайнятості та не отримує допомогу по безробіттю.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Мінюсту на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 року в сумі 7 207, 83 грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
Стягнуто з Мінюсту на користь ОСОБА_1 різницю у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення за період 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 року в сумі 4 367,81 грн., з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Мінюсту ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          судом першої інстанції не було належним чином досліджено письмові заперечення відповідача у справі, у яких зазначалось те, що відповідно до судової практики, яка склалася в Україні у подібних спорах, середній заробіток повинен стягуватись за період до моменту працевлаштування позивача на іншій роботі чи отримання доходу від підприємницької діяльності. На необхідність врахування отриманого доходу за новим місцем роботи під час розгляду судами спорів про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення про поновлення на роботі Відповідачем у запереченнях вказувалось із посиланням на постанови Верховного Суду, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, повинні враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (постанова Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/62784/14 від 13 травня 2015 року, ухвала Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/20182/17 від 21червня 2017 року, постанова Верховного Суду у справі №814/709/16 від 11 червня 2018 року, ухвали Вищого адміністративного суду України у справах №К/800/43455/15 від 29 березня 2017 року; №К/800/48632/15 від 13 вересня 2017 року, постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №813/6551/15, постанови Верховного Суду України від 22 листопада 2018 року у справі №340/41/17, від 12 грудня 2018 року у справі №805/5003/15-а). Таким чином, під час прийняття рішення судом першої інстанції не враховано затверджене Верховним Судом прецедентне правило – для правильного вирішення спору, який виник на підставі ст. 236 КЗпП України, суду необхідно звертати увагу на наявність отриманої заробітної плати позивача за новим місцем роботи. В разі отримання заробітної плати за новим місцем роботи, соціальної допомоги, отримані доходи підлягають зарахуванню, та якщо сума отриманого доходу за новим місцем роботи перевищує суму позовних вимог, позов про стягнення середнього заробітку за час невиконання судового рішення за таких обставин є безпідставним. Середній заробіток повинен стягуватись за період до моменту працевлаштування позивача на іншій роботі чи отримання доходу від підприємницької діяльності;
-          розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" та Порядку №100. Згідно з п.2 розділу II Постанови №100 середньомісячна заробітна плата розраховується виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, які передують місяцю звільнення працівника з роботи. Нарахування виплат за вимушений прогул проводиться шляхом множення середньоденного заробітку (визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні) на число робочих днів за період вимушеного прогулу. Отже, законом чітко визначена процедура розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно з матеріалами справи, на момент звільнення ОСОБА_1 , його посадовий оклад становив 6 031 грн. Вищим адміністративним судом України від 28 березня 2017 року у справі №К/800/7602/16 встановлено, що обов`язок виплатити середнього заробітку за час затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, є видом відповідальності роботодавця за дії, пов`язані із такою затримкою. Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду є компенсаційною виплатою працівнику за період невиконання рішення суду про його поновлення, а не видом заробітної плати (із збереженням). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та різниці у середньому заробітку за час затримки виконання рішення після підвищення оплати праці, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
У відзиві ГТУЮ у Херсонській області на апеляційну скаргу вказується, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, визнано встановлені недоведені обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Мінюсту на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Мінюсту, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року у справі №821/1757/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року, визнані неправомірними та скасовані накази Міністерства юстиції України від 28 жовтня 2016 року №4998/к "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 " та ГТУЮ у Херсонській області від 28 жовтня 2016 року №2182/1 "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ". ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника управління ГТУЮ у Херсонській області - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області з 28 жовтня 2016 року. 
Постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2017 року допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області з 28 жовтня 2016 року.
18 травня 2017 року Херсонським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №233 2017р. Боржником за цим виконавчим документом є Мінюст.
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі №821/1409/17, залишеною в силі постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 стягнуто з ГТУЮ у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 жовтня 2016 року по 07 листопада 2017 у розмірі 108 541,44 грн. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №821/452/18, частково зміненим постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року, стягнуто з ГТУЮ у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2017 року по 23 квітня 2018 року у розмірі 48 758,85 грн.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року у справі №2140/1834/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2019 року, стягнуто з ГТУЮ у Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 24 квітня 2018 року по 23 листопада 2018 року у сумі 62 750,52 грн., з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів та невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань у сторону збільшення у розмірі 53 407,04 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів, в тому числі: за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року – 13 724,88 грн., за період з 01 січня 2018 року по 08 жовтня 2018 року – 39 682,16 грн.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі №540/953/19, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, стягнуто з ГТУЮ у Херсонській області на користь ОСОБА_1 :
-          середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 24 листопада 2018 року по 11 червня 2019 року з розрахунку 423,99 грн. за кожен робочий день з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів у розмірі 55 118,70 грн.;
-          невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення за період з 09 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року із розрахунку 207,76 грн. за кожний робочий день, з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів у розмірі 12 050,08 грн.
-          невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення за період з 01 січня 2019 року по 11 червня 2019 року із розрахунку 258,63 грн. за кожний робочий день, з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів у розмірі 28 449,30 грн. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі №540/2316/19 стягнуто з Мінюсту на користь ОСОБА_1 :
-          середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 12 червня 2019 року по 03 січня 2020 року у сумі 60 206,58 грн., з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів;
-          невиплачену різницю у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення за період з 12 червня 2019 року по 03 січня 2020 року в сумі 36 484,06 грн., з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
Наказом Мінюсту від 30 січня 2020 року №458/к ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника управління ГТУЮ у Херсонській області - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області з 28 жовтня 2016 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням періодів затримки виконання рішення суду, визначених у рішеннях Херсонського окружного адміністративного суду у справах: №821/1409/17, №821/452/18, №2140/1834/18, №540/953/19 та № 540/2316/19, суд першої інстанції відмічає, що у даній справі період, протягом якого допущена затримка виконання судового рішення з 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 складає 17 робочих днів. Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки виконання рішення у сумі 7207,83 грн. (17 х 423,99).
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки коефіцієнт підвищення  становить 1,606 (9 690/6 031), а різниця у середньому заробітку після його коригувань – 4 367,81 грн., та дійшов висновку про часткове задоволення цих позовних вимог.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 73, 74, 77 КАС України, ч.2 ст. 65 Закону України"Про виконавче провадження", п.10 розділу IV Порядку Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 129-1 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII (далі – Закон №1402-VIII), рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За приписами Закону України"Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі - №1404-VIII) рішення про поновлення на роботі є виконаним з моменту видання роботодавцем відповідного наказу чи розпорядження.
Частиною 2 ст. 65 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до Закону №1404-VIII, який надбав чинності з 05 жовтня 2016 року, виконання рішення про поновлення на посаді завершується з моменту винесення відповідного наказу та внесення відповідного запису до трудової книжки (ч.2 ст. 65 вказаного Закону) .
Аналогічна правова позиція міститься у п.34 роз`яснені Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" відповідно до якого рішення "про поновлення на роботі" вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства судова колегія зазначає, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржено.
Негайним виконанням судового рішення є його виконання не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу оголошення рішення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадянина.
Не виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3 ст. 14 КАС України). При цьому слід зауважити, що ця відповідальність не обумовлена будь-якими обставинами.
При цьому затримка виконання судового рішення має часові рамки. Тобто по суті така затримка є певним періодом часу, який бере відлік з наступного дня після постановлення судового рішення про поновлення на посаді (яке підлягає негайному виконанню) до дня його виконання (у цьому випадку - видання наказу про поновлення на роботі).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справа №813/4668/16, від 05 лютого 2020 року у справі №815/1676/18. Підстав для відступу від такої позиції під час розгляду даної справи Верховний Суд не вбачає.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено затримку у виконанні постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року у справі №540/643/20, а саме з 04 січня 2020 по 29 січня 2020 року (17 робочих днів).
Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Херсонського окружного адміністративного суду у справах №821/1409/17, №821/452/18, №2140/1834/18, №540/953/19, які набрали законної сили, встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 423,99 грн.
Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення на користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення у сумі 7 207,83 грн. (17 х 423,99 грн.).
Судова колегія не приймає довід апеляційної скарги щодо безпідставності вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та різниці у середньому заробітку за час затримки виконання рішення після підвищення оплати праці, зважаючи на наступне.
Пунктом 10 розділу IV Порядку №100 визначено, що у випадках підвищення посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.
Тобто коефіцієнт, на який необхідно коригувати виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, розраховується шляхом ділення нового (підвищеного) посадового окладу (ставки заробітної плати), на оклад (ставку) до підвищення.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/953/19, що набрало законної сили, встановлено, що згідно витягів із зведених штатних розписів ГТУЮ у Херсонській області на 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, розмір посадового окладу заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби – начальника Управління державної виконавчої служби складав відповідно у 2016 році – 6 031 грн., 2017 році – 6 800 грн., 2018 році – 9 000 грн. та 2019 році – 9 690 грн.
Таким чином, на момент звільнення позивача його посадовий оклад становив 6 031 грн., тоді як у 2019-2020 роках – 9 690 грн., оскільки саме такий посадовий оклад визначений за посадою заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби – начальника Управління державної виконавчої служби з 01 січня 2019 року.
З урахуванням положень п.10 розділу IV Порядку №100 коефіцієнт підвищення становить 1,606 (9690,00/6031,00), а середньоденна заробітна плата протягом затримки виконання рішення повинна становити 680,92 грн. (423,99 х 1,606).
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення становив би 11 575,64 грн. (680,92 х 17), тоді як різниця у середньому заробітку після його коригувань в сторону збільшення за період з 04 січня 2020 року до 29 січня 2020 складає 4 367,81 грн. (11 575,64 грн. – 7 207,83 грн.).
З урахуванням наведеного, на користь позивача належить стягнути різницю середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в розмірі 4 367,81 грн.
За таких обставин судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

          Повне судове рішення складено 25 листопада 2020 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Лук`янчук О.В.    Ступакова І.Г.