Постанова
Іменем України                           
 
02 грудня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 657/1519/14
провадження № 61-3933св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Ступак О. В., 
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - прокурор Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області, 
відповідачі: Скадовська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, правонаступником якої є Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, ОСОБА_1 , 
третя особа - товарна біржа «Максимум» Державного підприємства «Профіпартнер»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі на постанову Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., 
Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог, рішень судів попередніх інстанцій
 
У листопаді 2014 року прокурор Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області (далі - Каланчацька селищна рада) звернувся до суду з позовом до Скадовської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області), ОСОБА_1 , третя особа - товарна біржа «Максимум» Державного підприємства «Профіпартнер» (далі - товарна біржа «Максимум» ДП «Профіпартнер»), про визнання недійсними біржових торгів, договору купівлі-продажу, витребування майна.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що у ході перевірки, проведеної прокуратурою Каланчацького району Херсонської області встановлено, що рішенням начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року, за результатами розгляду подання завідувача сектора погашення заборгованостей Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області ОСОБА_3 про виявлення на території колишнього Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Партизан» (далі - СТОВ «Партизан») у адміністративних межах Каланчацької селищної ради безхазяйної будівлі насосної станції № 49-А, вирішено реалізувати вказане безхазяйне майно на підставі частини третьої статті 337 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), посилаючись на те, що витрати на зберігання зазначеного майна є непропорційно великими порівняно з його вартістю, яке було взято на облік 07 серпня 2014 року відповідно до акту опису та попередньої оцінки майна від 07 серпня 2014 року № 1 (запис № 1 від 07 серпня 2014 року у книзі обліку актів опису і попередньої оцінки безхазяйного майна). 
 
Повноваження органів податкової служби щодо виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, закріплені у підпунктах 19-1.1.23 пункту 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 570 (далі - Порядок). Дія вказаного Порядку поширюється виключно на майно, що переходить у власність держави, крім безхазяйного нерухомого майна. 
 
Будівля насосної станції № 49-А, що розташована на території колишнього СТОВ «Партизан», у розумінні статті 181 ЦК України, є нерухомим майном. 
 
Створення СТОВ «Партизан» відбувалося шляхом перетворення радгоспу «Партизан» відповідно до вимог Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі». СТОВ «Партизан», як юридична особа, зареєстровано 06 листопада 1997 року, на його балансі перебували внутрішньогосподарські відкрита та закрита зрошувальні мережі з інженерними спорудами, у тому числі будівля насосної станції № 49-А, які відповідно до вимог частини першої статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 
2003 року «Про затвердження порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню у процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників» не підлягали паюванню у процесі реорганізації підприємств та підлягали безоплатній передачі до комунальної власності. Натомість у процесі реорганізації радгоспу «Партизан» указані внутрішньогосподарські зрошувальні системи з об`єктами інженерної інфраструктури на баланс та у власність органам місцевого самоврядування Каланчацького району не передавалися. 
 
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18 липня 2003 року у справі № 5-27/б СТОВ «Партизан» визнано банкрутом. 03 червня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців внесено відомості про припинення СТОВ «Партизан».
 
Станом на 25 квітня 2014 року Каланчацьким управлінням водного господарства виявлено безгосподарську будівлю насосної станції № 49-А колишнього радгоспу «Партизан». З метою її збереження та відновлення роботи щодо подачі води на зрошувальну ділянку № НОМЕР_1 га ініційовано розпочати процедуру виявлення власника. У зв`язку з наведеним, та з метою прийняття у подальшому вказаної внутрішньогосподарської зрошувальної мережі до спільної власності територіальних громад, Каланчацька районна рада 09 серпня 
2014 року подала відповідне оголошення до районної редакції газети «Слава праці». Звернень про взяття на облік безхазяйної будівлі насосної станції № 49-А колишнього радгоспу «Партизан» до відділу реєстрації прав на нерухоме майно на нерухоме майно Каланчацької районної ради, Каланчацької селищної ради не надходило. 
 
Ураховуючи наведене, статус безхазяйного майнового комплексу внутрішньогосподарської зрошувальної мережі, будівля насосної станції № 49-А могла набути тільки за спливом одного року з дня взяття такого майна на облік реєстраційною службою Каланчацького районного управління юстиції за зверненням Каланчацької селищної чи районної ради. 
 
Відповідне звернення на момент проведення прокурорської перевірки до органу реєстрації прав на нерухоме майно не надходило, майно до реєстру об'єктів нерухомого безхазяйного майна не внесено, а тому у органу податкової служби не було визначених законом підстав брати на облік та реалізовувати будівлю насосної станції № 49-А, розташованої в адміністративних межах Каланчацької селищної ради. 
 
Разом з тим, відповідно до протоколів біржових торгів, проведених на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», від 23 вересня 2014 року №№ 1-59 та 1-60 та договору купівлі-продажу від 23 вересня 2014 року № 1-26 будівля насосної станції № 49-А під розбирання та залишки насосної станції, за ініціативою Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, продані ОСОБА_1 загальною вартістю 31 914,00 грн, з яких Лот № 1 - будівля насосної станції 
№ 49-А, проданий за ціною 7 700,00 грн, а Лот № 2 - залишки обладнання насосної станції, проданий за ціною 27 400,00 грн. 
 
23 вересня 2014 року між продавцем - Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені якої діє брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_1 складений акт приймання-передачі, відповідно до якого покупцю передано майно, реалізоване згідно з договором купівлі-продажу від 23 вересня 2014 року № 1-26 та протоколами біржових торгів 
від 23 вересня 2014 року №№ 1-59 та 1-60.
 
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 
2014 року у справі № 657/1418/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товарної біржі «Максимум», Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу майна, а саме: будівлі насосної станції № 49-А, який укладено 23 вересня 
2014 року між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_1 , дійсним.
 
Посилаючись на те, що оспорюваний правочин укладено з порушенням законодавства, оскільки Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області не є власником спірного нерухомого майна, реалізацію якого провела як рухомого, за ціною, що є значно заниженою і не відповідає його ринковій вартості, без урахування того, що не була закінчена процедура визнання спірного нерухомого майна безхазяйним та набуття на нього права власності відповідною територіальною громадою за місцем розташування майна, визначена положеннями статті 335 ЦК України, прокурор, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: 
-  визнати недійсним протокол біржових торгів від 23 вересня 2014 року 
№ 1-60, проведених на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер»;
-  зобов`язати ОСОБА_1 повернути майно, яке було передано йому згідно з актом приймання-передачі від 23 вересня 2014 року, а саме будівлю насосної станції № 49-А та залишки обладнання насосної станції у кількості 22 штуки, загальна вартість якого складає 31 914,00 грн, у комунальну власність територіальної громади Каланчацької селищної ради, шляхом підписання акта приймання-передачі між ОСОБА_1 та Каланчацькою селищною радою.
 
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 грудня 
2015 року у задоволенні позову прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області відмовлено.
 
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області задоволено частково, скасовано рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 грудня 2015 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області задоволено частково.
 
Визнано недійсними договір купівлі-продажу майна від 23 вересня 2014 року, укладений між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області та ОСОБА_1 , оформлений протоколом біржових торгів від 23 вересня 2014 року № 1-60.
 
Витребувано у ОСОБА_1 на користь Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області майно, передане згідно з актом приймання-передачі від 23 вересня 2014 року, а саме будівлю насосної станції 
№ 49-А під розбирання, розташовану в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, та залишки обладнання насосної станції у загальній кількості 22 штуки під демонтаж, загальна вартість яких становить 31 914,00 грн.  
 
Застосовано реституцію до недійсного правочину шляхом стягнення з Каланчацької селищної ради на користь ОСОБА_1 кошти від реалізації безхазяйного майна у розмірі 31 314,00 грн, внесені ним до місцевого бюджету Каланчацької селищної ради за кодом бюджетної класифікації 31010200 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 .
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року касаційні скарги ОСОБА_1 та Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області задоволено частково, рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 24 грудня 
2015 року та рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 
2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 травня 
2017 року відповідача Скадовську ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області замінено на її правонаступника - Херсонську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.
 
У серпні 2017 року прокурор Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, яка була прийнята судом, відповідно до якої просив суд: 
- визнати незаконним та скасувати рішення начальника Скадовську ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю;
-   визнати недійсними біржові торги від 23 вересня 2014 року, які проведені на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та оформлені протоколом біржових торгів № 1-59, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу майна від 23 вересня 2014 року № 1-26, укладений між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_1 ;
-   визнати недійсними біржові торги від 23 вересня 2014 року, які проведені на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та оформлені протоколом біржових торгів № 1-60.
 
Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 червня 
2018 року у задоволенні позову прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Каланчацька селищна рада не є власником напівзруйнованої будівлі насосної станції № 49-А, можливий власник такої будівлі не відомий. Органом місцевого самоврядування (Каланчацька селищна рада) не вжито заходів щодо взяття на облік спірного майна органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, як безхазяйного нерухомого майна. Ні прокурор, ні Каланчацька селищна рада не є стороною оспорюваних договору купівлі-продажу майна та протоколів біржових торгів, а тому вимоги про визнання їх недійсними задоволенню не підлягають. Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю, суд першої інстанції виходив з того, що зазначена вимога заявлена з пропуском позовної давності, яка сплила 12 серпня 
2017 року, тоді як відповідну вимогу пред`явлено прокурором лише 29 серпня 2017 року, що є підставою для відмови у її задоволенні.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задоволено, рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю.
 
Визнано недійсними біржові торги від 23 вересня 2014 року, проведені на товарній біржі «Максимум» Державного підприємства «Профіпартнер» та оформлені протоколами біржових торгів №№ 1-59 та 1-60, а також договір купівлі-продажу майна від 23 вересня 2014 року, укладений між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_1 .
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення вимог прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції достовірно не встановив момент, з якого Каланчацька селищна рада дізналася або могла дізнатися про оспорюване рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю, а тому дійшов передчасного висновку про початок перебігу позовної давності з дня прийняття зазначеного рішення, тобто з 12 серпня 2014 року. Разом з тим, з постанови про закриття кримінального провадження від 07 серпня 2015 року убачається, що про оскаржуване рішення Каланчацькій селищній раді стало відомо у жовтні 2014 року, після внесення 09 жовтня 2014 року прокуратурою Каланчацького району Херсонської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за матеріалами наглядової перевірки, за якими розпочато кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Ураховуючи зазначені обставини, та зважаючи на те, що з уточненими позовними вимогами про скасування вказаного рішення, прокурор в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради звернувся до суду у серпні 2017 року, апеляційний суд дійшов висновку, такі вимоги пред`явлені у межах строку позовної давності, визначеного положеннями статті 257 ЦК України. Суд зауважив, що відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю у зв`язку з пропуском позовної давності, суд першої інстанції не з`ясував та не зазначив у судовому рішенні про те, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду. 
 
Апеляційний суд визнав необгрунтованими висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна, оформленого протоколами біржових торгів та письмовим договором купівлі-продажу майна, зазначивши, що закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину лише його сторонами, якщо оспорюваним правочином порушуються права інших осіб. 
 
Суд першої інстанції неправильно встановив режим спірного майна, оскільки аналіз наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, дає підстави для висновку, що насосна станція № 49, розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, з насосним та допоміжним обладнанням є нерухомим майном у розумінні статті 181 ЦК України. 
 
Ураховуючи, що спірне майно є нерухомим і не було визнано безхазяйним, у порядку визначеному положеннями частини другої статті 335 ЦК України, а також не є знахідкою у розумінні статті 337 ЦК України, у контролюючого органу не було правових підстав для розпорядження насосною станцією № 49-А, а тому рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, взятого на облік 07 серпня 2014 року, прийнято з перевищенням повноважень, що вказує на його незаконність. 
 
Територіальна громада селища Каланчак, у розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування», є співвласником майна, що використовується для задоволення потреб територіальних громад Каланчацького району. Урахувавши, що насосна станція № 49-А знаходиться на території Каланчацької селищної ради та призначена для використання для внутрішніх цілей громади, апеляційний суд дійшов висновку, що територіальна громада селища Каланчак, крім права на набуття у власність спірної насосної станції як безхазяйного майна, мала право на набуття його у комунальну власність у порядку, визначеному законом, а отже оспорюваними угодами порушені право та охоронюваний законом інтерес позивача, належним способом захисту якого є визнання недійсними біржових угод та договору купівлі-продажу. Зважаючи на те, що Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області не мала права на відчуження спірного нерухомого майна, яке крім того, відповідно до частини шостої статті 15 Закону України «Про товарну біржу», не може бути предметом продажу на товарній біржі, з огляду на, що оспорювані біржові торги та договір купівлі-продажу, укладений щодо спірного нерухомого майна, суперечать вимогам частин першої, другої статті 203 ЦК України, а тому вимоги позивача про визнання їх недійсними є обгрунтованими. 
 
Узагальнені доводи касаційних скарг та позиції учасників справи
 
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій вона просила скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року та залишити в силі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 червня 
2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 обгрунтована посиланнями на те, що задовольняючи позовні вимоги прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради, суд апеляційної інстанції не урахував, що з моменту підписання договору купівлі-продажу, за наслідками проведення біржових торгів, акта приймання-передачі майна та проведення оплати, ОСОБА_1 набув право приватної власності на майно, яке було реалізоване податковим органом на біржових торгах, а саме: будівлю насосної станції 49-А під розбирання, яка складається з плит ПКЖ розміром 6х2 м у кількості 20; плит ПКЖ розміром 6х2 м з віконними прольотами 1,5х1,2 м у кількості 16 штук; дерев`яних воріт розміром 1,7х2,5 м у кількості 1 штука, за ціною 7 700,00 грн, та залишки обладнання насосної станції у кількості 22 штуки, які складаються з металевих електрощитів шаф розміром 2х1 м у кількості 7 штук; заторної арматури (задвижки) діаметром 400 мм у кількості 2 штуки, заторної арматури (задвижки) діаметром 250 мм у кількості 3 штуки; насосу центробіжного на 150 л в секунду у кількості 1 штука; електродвигуна потужністю 250 кВт 1 штука; сходового прольоту з металевого уголка 50х50 мм у кількості 4 штуки; металевої площадки з швелеру 120 мм у кількості 1 штука; клапану збросу тиску у кількості 1 штука; двохталер (двотавр) у кількості 1 штука; ручного тефлеру у кількості 1 штука, що знаходиться в адміністративних межах Каланчацької селищної ради. Оскільки за змістом статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, а усі рішення щодо спірного майна Каланчацька селищна рада почала приймати після 
23 вересня 2014 року, тобто вже після того, як ОСОБА_1 набув на нього право приватної власності, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьміна І. В. від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна. У ході розгляду справи, ні прокурором, ні Каланчацькою селищною радою не було надано доказів на підтвердження того, що селищна рада прагнула користуватися об`єктами спірного договору купівлі-продажу до того, як вони були реалізовані через біржові торги.  
 
Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на недоведеність прокурором того факту, що будівля насосної станції № 49-А під розбирання та залишки обладнання насосної станції, по-перше, є нерухомим майном, а по-друге, перебувала на балансі юридичної особи, зокрема СТОВ «Партизан». Навпаки, матеріали справи спростовують твердження прокурора щодо правового режиму цієї будівлі як нерухомого майна: відсутність реєстрації права власності на це майно за будь-якою юридичною особою; повідомлення КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» від 19 серпня 2015 року № 95, згідно з яким, право власності на насосну станцію № 49-А не зареєстровано; повідомлення Каланчацької районної державної адміністрації від 29 травня 2018 року 
№ 01-107/19 про відсутність документів відносно введення в експлуатацію та передачу на баланс насосної станції; повідомлення Каланчацького управління водного господарства від 21грудня 2018 року № 07-15/120 про відсутність будь-якої документації стосовно будівництва, прийняття в експлуатацію, передачі на баланс внутрішньогосподарської мережі СТОВ «Партизан».
 
Правомірність дій працівників Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області щодо продажу виявленого безхазяйного майна підтверджується також постановою від 07 серпня 2015 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за рапортом прокурора Каланчацького району за фактом перевищення службових повноважень службовими особами Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області під час процедури постановки на облік та передачі для реалізації будівлі насосної станції № 49 та залишків її обладнання.
 
Постанова апеляційного суду в частині вирішення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими від 12 серпня 2014 року № 1 прийнята з порушенням правил предметної юрисдикції, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), спір у цій частині належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.  
 
Крім того, суди не перевірили підстави для представництва прокурором держави в особі Каланчацької селищної ради в суді, зокрема зі змісту позовної заяви убачається, що прокурор належним чином не обгрунтував підстави представництва інтересів держави в особі Каланчацької селищної ради саме прокурором. Каланчацька селищна рада є самостійним суб`єктом владних повноважень, яка у своєму штаті має посаду юриста, а тому зазначений орган місцевого самоврядування не був позбавлений можливості самостійно звернутися до суду у разі порушення його законного права чи інтересу. 
 
Поза увагою апеляційного суду також залишилася і обставини того, що в порушення вимог статті 24 Закону України «Про прокуратуру», із заявою про уточнення позовних вимог у справі звернувся керівник Новокаховської місцевої прокуратури, а не прокурор, який звернувся з позовом або прокурор вищого рівня. 
 
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скаргаГоловного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), як правонаступника Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, у якій заявник просив скасувати постанову Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року та залишити в силі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області 
від 21 червня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі обгрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення статті 335 ЦК України, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що майно реалізоване на біржових торгах ОСОБА_1 є нерухомим безхазяйним майном. Законодавство визначає особливі правила щодо набуття права власності на безхазяйні нерухомі речі. Перш за все такі речі мають бути взяті на облік як безхазяйні за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони знаходяться, з обов'язковим оголошенням про це у друкованих засобах масової інформації. Законодавець визначив саме такий порядок задля того аби встановити власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення такої речі, або ж заявити свої права на вказану річ. Необхідність постановки на облік речі як безхазяйної обумовлена також і тим, що лише по закінченню чітко визначеного періоду - один рік, що обчислюється з моменту взяття такої речі на облік, виникнуть правові підстави для визнання власником речі іншої особи. Справа про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність територіальної громади розглядається судом за участю заявника з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Водночас Каланчацькою селищною радою не здійснено передбачених частиною статті 335 ЦК України дій щодо взяття на облік насосної станції № 49-А органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. З огляду на що, а також урахувавши офіційні відповіді державних органів та органів місцевого самоврядування щодо правового статусу спірного майна, Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області правомірно віднесла спірне майно до безхазяйного рухомого майна, вжила заходи з його опису та постановлення на обліку, а у подальшому реалізувала його на біржових торгах. 
 
Натомість суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про те, що прокурор звернувся з позовом зі спливом позовної давності, оскільки Каланчацькій селищній рада було відомо про акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 07 серпня 2014 року, складеного з метою його подальшої реалізації та, що Каланчацька селищна рада, інтереси якої представляє прокурор, не є стороною спірних договорів купівлі-продажу майна від 23 вересня 2014 року, а тому права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України, захист таких прав можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України. 
 
У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від заступника прокурора Херсонської області, у якому він просив залишити касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанцій повно встановив фактичні обставини справи та правильно застосував норми матеріального права.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2 та витребувано матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2020року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що 07 серпня 2014 року комісією у складі представника органу доходів і зборів - завідувача сектору погашення заборгованостей Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області Тімановського М. В., голови Каланчацької селищної ради Зінчука В. К. та юриста ОСОБА_4 , директора ДП «Профіпартнер» ОСОБА_5 складений акт № 1 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна, відповідно до якого здійснено опис, оцінку і передачу на зберігання ДП «Профіпартнер» такого майна: 
 
1) будівля насосної станції № 49-А під розбирання, яка складається з: плит ПКЖ розміром 6х2 м, б/у пошкоджені, видна арматура, у незадовільному стані у кількості 20 штук (загальна вартість 2 000,00 грн); плит ПКЖ розміром 6х2 м з віконними прольотами 1,5х1,2 м у незадовільному стані у кількості 16 штук (загальна вартість 1 280,00 грн); дерев`яних воріт розміром 1,7х2,5 м у незадовільному стані у кількості 1 штука (вартість 100,00 грн);
 
2) залишки обладнання насосної станції під демонтаж, які складаються з: металевих електрощитів шаф розміром 2х1 м, б/у розукомплектовані у кількості 7 штук (загальна вартість 350 грн); заторної арматури (задвижки) б/у у неробочому стані розукомплектована діаметром 400 мм у кількості 2 штуки (загальна вартість 500,00 грн), заторної арматури (задвижки) б/у у неробочому стані розукомплектована діаметром 250 мм у кількості 3 штуки (загальна вартість 450,00 грн); насосу центробіжного на 150 л в секунду б/у розукомплектованого, у неробочому стані у кількості 1 штука (загальна вартість 200,00 грн); електродвигуна б/у потужністю 250 кВт у неробочому стані у кількості 1 штука (загальна вартість 500,00 грн); сходового прольоту з металевого уголка 50х50 мм довжиною 1,6 м, шириною 0,7 м іржавий у кількості 4 штуки (загальна вартість 400,00 грн), металевої площадки з швелеру 120 мм довжиною 7 м, шириною 0,7 м, іржава у незадовільному стані у кількості 1 штука (загальна вартість 2 500,00 грн), клапану збросу тиску б/у розукомплектований у кількості 1 штука (загальна вартість 200,00 грн); двохталер (двотавр) б/у 24 см, довжиною 19 м ржавий у незадовільному стані у кількості 1 штука (загальна вартість 800 грн); ручного тефлеру б/у, підйомний механізм розукомплектований у кількості 1 штука (загальна вартість 150 грн).
 
Як убачається з службової записки завідувача сектору погашення заборгованості ОСОБА_3 , опис, оцінка та передача на зберігання майна, зазначеного у акті, здійснені відповідно до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 
від 25 серпня 1998 року № 1340.
 
11 серпня 2014 року Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області звернулася до директора ДП «Профіпартнер» ОСОБА_5 із запитом про надання інформації про вартість зберігання протягом 6-ти місяців безхазяйного майна (будівлі насосної станції № 49-А під розбирання та залишків обладнання насосної станції під демонтаж).
 
Згідно з відповіддю ДП «Профіпартнер» від 11 серпня 2014 року № 01-08 вартість однієї доби зберігання за домовленістю складає від 225,67 грн. 
 
12 серпня 2014 року начальник Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Кузьмін І. В. прийняв рішення № 1 про реалізацію майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю, яким вирішив реалізувати безхазяйне майно, яке було взяте на облік 07 серпня 2014 року актом опису та попередньої оцінки майна № 1, на підставі частини третьої статті 337 ЦК України. Отримані від реалізації кошти направити до місцевого бюджету Каланчацької селищної ради за кодом бюджетної класифікації 31010200 розрахунковий рахунок 31414574700187, *;149; кошти від реалізації безхазяйного майна. 
 
Згідно з висновком про вартість майна від 18 серпня 2014 року, затвердженим суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (складова частина звіту від 18 серпня 2014 року про незалежну оцінку будівлі насосної станції № 49-А під розбирання, що розташована за адресою: адміністративна межа Каланчацької селищної ради, Херсонська область), ринкова вартість будівлі насосної станції № 49-А під розбирання становить 7 000,00 грн.
 
Згідно з висновком про вартість майна від 18 серпня 2014 року, затвердженим суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (складова частина звіту від 18 серпня 2014 року про незалежну оцінку залишків обладнання насосної станції у кількості 22 штуки, що розташована за адресою: адміністративна межа Каланчацької селищної ради, Херсонська область), при визначенні вартості майна для відчуження був використаний комбінований витратно-порівняльний підхід. Ринкова вартість залишків обладнання насосної станції становить 24 914,00 грн 
 
Реалізація майна проводилася шляхом проведення відкритих біржових торгів торговою біржею «Максимум» ДП «Профіпартнер». Торги відбулися 23 вересня 2014 року. Згідно з протоколами біржових торгів № 1-59 та № 1-60, будівля насосної станції № 49-А під розбирання та залишки насосної станції продані ОСОБА_1 за загальною вартістю 31 914,00 грн, з яких: Лот № 1 - будівля насосної станції № 49-А, проданий за ціною 7 700,00 грн, а Лот № 2 - залишки обладнання насосної станції, проданий за ціною 27 400,00 грн. 
 
23 вересня 2014 року між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені та за дорученням якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», в особі директора Маценко В. І., та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу вказаного майна № 1-26, яке згідно з актом приймання-передачі від 23 вересня 2014 року передане покупцю. 
 
Кошти виручені від реалізації майна (за виключенням винагороди ДП «Профіпартнер» та ПДВ) у загальному розмірі 25 910,00 грн направлені до місцевого бюджету Каланчацької селищної ради за кодом бюджетної класифікації 31010200.
 
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 23 вересня 
2014 року № 1-26, укладеного між ним та Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, від імені та за дорученням якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», в особі директора ОСОБА_5 . Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін Апеляційним судом Херсонської області від 21 січня 
2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовлено.
 
З відомостей Каланчацького управління водного господарства, наданих 
03 жовтня 2014 року Каланчацькій районній раді, апеляційним судом установлено, що насосна станція № 49-А входить до складу основних об'єктів виробничого призначення робочого проєкту «орошение участка в с/з «Партизан» Каланчацького району Херсонської області, розробленого філіалом інституту «Укргіпрогодгосп» і слугує для подачі води в закриту зрошувальну систему для поливу ДМ «Днепр» і ДМ «Фрегат» на площі 579 га, із забором води із Північно-Кримського каналу.
 
Відповідно до додатку № 2 до розпорядження виконавчого комітету Херсонської обласної ради народних депутатів від 01 липня 1986 року № 235-р, на баланс радгоспу «Партизан» передані об`єкти, закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію по об`єднаній дирекції будівництва меліоративних систем Херсонської області, зокрема зрошувальна ділянка у радгоспі «Партизан» Каланчацького району та насосна станція підкачки. 
 
Також судами установлено, що 19 квітня 2013 року Каланчацька районна державна адміністрація, з метою упорядкування об`єктів інженерних споруд меліоративної системи зрошувального землеробства, надіслала на адресу КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради лист з проханням виготовити технічну документацію на будівлю насосної станції 
№ 49-А, що розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради.
 
На виконання зазначеної вимоги, 20 березня 2014 року КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради виготовило технічну документацію на насосну станцію № НОМЕР_3 , загальною площею 122 кв. м, яка має фундамент та цоколь, стіни, перекриття, дах, вікна та двері.
 
25 квітня 2014 року Каланчацьке управління водного господарства направило Каланчацькій районній раді повідомлення № 17-12/3-215 про виявлення безгосподарської насосної станції № 49-А колишнього радгоспу «Партизан».
 
З метою встановлення власника або користувача будівлі насосної станції 
№ 49-А, що розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, Каланчацька районна рада опублікувала у місцевому друкованому виданні «Слава праці» (випуск від 09 травня 2014 року року № 18) оголошення про виявлення на території колишнього радгоспу «Партизан» безхазяйної насосної станції № НОМЕР_3 .
 
06 червня 2014 року Каланчацька районна рада звернулась до Каланчацької районної державної адміністрації щодо створення комісії для проведення інвентаризації та вирішення питання передачі майна насосної станції № 49-А під охорону.
 
Під час проведення досудового слідства, відкритого за фактом незаконного продажу насосної станції № 49-А встановлено, що повідомленням від 22 травня 2014 року ТОВ «Рис України», директором якого є ОСОБА_1 , довело до відома Каланчацької районної ради про здійснення через судові інстанції дій, направлених на оформлення права власності на насосну станцію № 49-А. У відповідь на зазначене повідомлення, 06 червня 2014 року Каланчацька районна рада направила ТОВ «Рис України» застереження щодо невчинення таких дій.
 
Рішенням LІ сесії шостого скликання Каланчацької районної ради Херсонської області від 11 серпня 2015 року № 698 прийнято у спільну власність територіальних громад Каланчацького району внутрішньогосподарські меліоративні системи колишнього радгоспу «Партизан», розташовані на земельних ділянках загальною площею 1204 га, згідно з актом інвентаризації зрошувальних земель та основних меліоративних фондів, у тому числі й зрошувальної ділянки на площі 579 га, Північно-Кримського каналу Каланчацького району Херсонської області.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши матеріали справи, доводи касаційних скарг та відзиву на них, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі не підлягають задоволенню з таких підстав.
 
Щодо правового статусу спірного майна 
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про меліорацію земель» меліоративна система - технологічно цілісна інженерна інфраструктура, що включає в себе такі окремі об`єкти, як меліоративна мережа каналів, трубопроводів (зрошувальних, осушувальних, осушувально-зволожувальних, колекторно-дренажних) з гідротехнічними спорудами і насосними станціями, захисні дамби, спостережна мережа, дороги і споруди на них, взаємодію яких забезпечує управління водним, тепловим, повітряним і поживним режимом грунтів на меліорованих землях.
 
За змістом пункту 7.6.1. Правил експлуатації меліоративних систем (осушувальні системи), які перебувають у державній власності, затверджених наказом Державного комітету України по водному господарству від 25 грудня 2001 року № 285, насосна станція - це єдиний комплекс, що включає, зокрема, будівлю насосної станції з гідротехнічним та електротехнічним обладнанням, трубопровідною арматурою, контрольно-вимірювальними приладам, засобами автоматики, водообліку та зв`язку, тобто за своєю конструкцією у цілому є нерухомим майном. 
 
Згідно з відомостями, наданими Каланчацьким управлінням водного господарства 03 жовтня 2014 року, насосна станція № 49-А входить до складу основних об'єктів виробничого призначення робочого проєкту «Орошение участка в с/з «Партизан» Каланчацького району Херсонської області, розробленого Херсонським філіалом інституту «Укргіпрогодгосп» і слугує для подачі води у закриту зрошувальну мережу для поливу ДМ «Днепр» і 
ДМ «Фрегат» на площі 579 га, із забором води із Північно-Кримського каналу.
 
Наведене узгоджується з розпорядженням виконавчого комітету Херсонської обласної ради народних депутатів від 01 липня 1986 року № 235-р «Про затвердження актів державної комісії з прийому в експлуатацію водогосподарських об`єктів», пунктом 2 якого вказано дирекціям будівництва передати закінчені будівництвом об`єкти, а також землі зайняті під ними, на баланс підприємств та експлуатаційним організаціям згідно з додатками № 1, 2. У додатку № 2 визначений перелік об`єктів, закінчених будівництвом та прийнятих в експлуатацію по об`єднаній дирекції будівництва меліоративних систем Херсонської області, у пунктах 3, 3.1. якого вказана зрошувала ділянка у радгоспі «Партизан» Каланчацького району площею 579 га та насосна станція, які передані на баланс радгоспу «Партизан».
 
Зазначене, як правильно встановив апеляційний суд, обгрунтовано свідчить про те, що будівля насосної станції № НОМЕР_3 , розташована у межах Каланчацької селищної ради, прийнята в експлуатацію у 1986 році, є нерухомим майном, що передана на баланс радгоспу «Партизан» і слугує для подачі води у закриту зрошувальну мережу для поливу ДМ «Днепр» і ДМ «Фрегат» на площі 579 га, із забором води із Північно-Кримського каналу.
 
Посилання представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у доводах касаційної скарги на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки довідці КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради від 20 липня 2017 року № 72, якою підтверджено, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на будівлю насосної станції № 49-А не зареєстровано, не спростовують правильності висновків апеляційного суду, оскільки згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається у порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку зіздійсненням державної реєстраціїправа власності на нього у порядку передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до пунктів 4, 8 постанови Кабінету Міністрів України 
від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів житлово-цивільного призначення) проводиться державними приймальними комісіями, які призначаються органами, що затвердили проєктно-кошторисну документацію, а об`єктів житлово-цивільного призначення - державними приймальними комісіями, які призначаються районними, районними міста Києва, Севастопольською міською державними адміністраціями та виконкомами місцевих Рад народних депутатів. Прийняття державними приймальними комісіями закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію оформляється актами. Датою введення об'єкта в експлуатацію є дата підписання акта державною приймальною комісією.
 
Щодо визнання незаконним та скасування рішення про реалізацію безхазяйного майна
 
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України 
2004 року, аналогічні приписи закріплені у частинах першій і другій статті 4 ЦПК України).
 
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
 
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, визнання недійсним правочину та визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
 
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18)).
 
Прокурор обгрунтовував позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна, посилаючись на те, що уповноваженою особою Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області перевищено повноваження під час передачі спірного майна на реалізацію.
 
Повноваження органу доходів і зборів щодо виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, на дату виникнення спірних правовідносин щодо реалізації на біржових торгах будівлі насосної станції № 49-А під розбирання та залишків обладнання насосної станції під демонтаж, були визначені підпунктом 19-1.1.23 пункту 19-1 ПК України, Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 570.
 
Відповідно до підпункту 19-1.1.23 пункту 19-1 ПК України контролюючі органи організовують роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства. 
 
Згідно зі службовою запискою завідувача сектору погашення заборгованості Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області Тімановського М. В., опис, оцінка та передача на зберігання майна, зазначеного у акті від 07 серпня 
2014 року № 1 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна, здійснені відповідно до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 (далі - Порядок № 1340).
 
Пунктом 1.2. Порядок № 1340 передбачено, що дія цього Порядку поширюється на безхазяйне майно та майно, що переходить у власність держави, крім безхазяйного нерухомого майна.
 
Зі змісту оскаржуваного рішення Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області убачається, що правовою підставою для реалізації безхазяйного майна підрозділом органу доходів і зборів визначено частину третю статті 337 ЦК України, 
 
Відповідно до частини третьої статті 337 ЦК України річ, що швидко псується, або річ, витрати на зберігання якої є непропорційно великими порівняно з її вартістю, може бути продана особою, яка її знайшла, з одержанням письмових доказів, що підтверджують суму виторгу. Сума грошей, одержана від продажу знайденої речі, підлягає поверненню особі, яка має право вимагати її повернення.
 
Системний аналіз положень статті 337 ЦК України («Знахідка») дозволяє дійти висновку, що об`єктом регулювання у зазначеній статті є правовідносини щодо знайдених загублених рухомих речей.
 
Зважаючи на те, що спірне майно є нерухомим, та не є знахідкою у розумінні статті 337 ЦК України, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, як контролюючий орган, не мала повноважень на прийняття рішення від 12 серпня 2014 року № 1 щодо розпорядження будівлею насосної станції № 49-А шляхом її реалізації на біржових торгах як рухомого майна, та правильно задовольнив вимоги про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення.
 
Твердження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що судове рішення апеляційного суду у частині вирішення вимоги прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради до Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, правонаступником якої є Херсонська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, про визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 12 серпня 2014 року № 1 про реалізацію безхазяйного майна ухвалене з порушенням правил предметної юрисдикції, є необгрунтованими з огляду на таке.
 
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).
 
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір слід вирішувати за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа-учасник приватноправових відносин.
 
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
 
Натомість до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
 
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
 
Та обставина, що відповідачем з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення про реалізацію безхазяйного майна є Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів Херсонської області, , правонаступником якої є Херсонська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги прокурора не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.
 
Крім того, сама по собі вимога про визнання незаконним та скасування зазначеного вище рішення безпосереднього пов`язана з вимогою про визнання недійсними оспорюваних біржових торгів, переможцем яких є ОСОБА_1 , її вирішення впливає на права фізичної особи - відповідача ( ОСОБА_1 ), тому у цьому випадку існує спір про право, що, у свою чергу, унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
 
Щодо визнання недійсними біржових торгів
 
За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
 
Виходячи з процедури реалізації майна на біржових торгах, біржові торги за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки у ньому мають місце усі елементи, притаманні правочину. Так, під час проведення торгів ліцитатор та учасники торгів певними діями визначають переможця торгів та ціну продажу майна, результатом проведення торгів є визначення покупця - переможця торгів та підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта. 
 
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає із їхньої суті.
 
Таким чином, правова природа продажу майна з біржових торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі положень цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.
 
Установивши, щона біржових торгах, які відбулися 23 вересня 2014 року, щодо продажу будівлі насосної станції № 49-А під розбирання та залишків обладнання насосної станції у кількості 22 штуки, Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, від імені та за дорученням якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», у дійсності було реалізовано не знахідку, а нерухоме майно, право на розпорядження яким Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області не могла набути відповідно до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 
від 25 серпня 1998 року № 1340, дія якого не поширюється на безхазяйне нерухоме майно, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання недійсними біржових торгів, оформлених протоколами біржових торгів №№ 1-59 та 1-60, а також договору купівлі-продажу майна 
від 23 вересня 2014 року, укладеного між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, від імені та за дорученням якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд обгрунтовано зауважив, що на дату реалізації спірного майна, Каланчацька районна рада у межах своїх повноважень, відповідно до статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 року № 1253 «Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників» (далі - Порядок № 1253), здійснила заходи щодо прийняття насосної станції № 49-А, яка є частиною внутрішньогосподарської меліоративної системи колишнього радгоспу «Партизан» та знаходиться у адміністративних межах Каланчацької селищної ради, у спільну комунальну власність територіальної громади району (рішення LІ сесії шостого скликання Каланчацької районної ради Херсонської області від 11 серпня 2015 року № 698 «Про прийняття внутрішньогосподарських меліоративних систем колишнього радгоспу «Партизан» у спільну власність територіальних громад Каланчацького району»).
 
З урахуванням характеру спірних правовідносин, задоволення вимоги прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради до ОСОБА_1 про визнання недійсними оспорюваних біржових торгів відповідає речово-правовому характеру негаторного позову та призводить до ефективного відновлення інтересів територіальних громад Каланчацького району.
 
Щодо застосування позовної давності до вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про реалізацію безхазяйного майна
 
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 
257 ЦК України). 
 
ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у свої рішеннях надав тлумачення позовної давності, як законного права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).
 
Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача, причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.
 
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необгрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.
 
У цивільному законодавстві закріплені об`єктивні межі застосування позовної давності. Вони встановлюються: (а) прямо (стаття 268 ЦК України); (б) опосередковано, тобто з урахуванням сутності заявленої позовної вимоги (див. пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).
 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року.
 
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
 
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
 
Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та 
від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).
 
У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц (провадження 
№ 14-85цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом порушених прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави.
 
Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі 362/44/17 (провадження № 14-183цс18): позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.
 
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
 
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі містять доводи про те, що суд першої інстанції обгрунтовано застосував позовну давність до вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Скадовської ОДПІ ГУ Мінхододів Херсонської області від 12 серпня 2014 року № 1, оскільки таку вимогу прокурор, згідно з уточненою позовною заявою, пред'явив лише 29 серпня 2017 року.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що висновки суду першої інстанції про обізнаність Каланчацької селищної ради про оспорюване рішення Скадовської ОДПІ ГУ Мінхододів Херсонської області від 12 серпня 2014 року з моменту його прийняття, оскільки 07 серпня 2014 року голова Каланчацької селищної ради та юрист зазначеної ради були присутні під час опису та попередньої оцінки зазначеного безхазяйного майна, грунтуються на припущеннях. Зі змісту акту опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 07 серпня 2014 року № 1, неможливо достеменно встановити про прийняття органом доходів і зборів рішення про його реалізацію. Натомість про оскаржуване рішення Скадовської ОДПІ ГУ Мінхододів Херсонської області, Каланчацькій селищній раді могло бути відомо у жовтні 2014 року, після внесення 09 жовтня 2014 року прокуратурою Каланчацького району Херсонської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за матеріалами наглядової перевірки, за якими розпочато кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 366 КК України, а тому прокурором, який діє в інтересах зазначеного органу місцевого самоврядування, не пропущено строк для звернення із позовом до суду за захистом порушеного права. 
 
Щодо аргументів представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  про відсутність у прокурора повноважень на звернення з позовом та представництво у суді інтересів держави в особі Каланчацької селищної ради
 
Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити на момент відкриття провадження у справі повноваження прокурора на представництво інтересів держави в суді.
 
Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
 
Відповідно до частини першої, третьої Закону України від 05 листопада 
1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру», у редакції на дату пред'явлення позову до суду, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. 
 
Статтею 45 ЦПК України 2004 року передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
 
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
 
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19) з посиланням на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19).
 
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження 
№ 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, відповідно до якого сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що зазначений орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв'язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
 
У позовній заяві прокурор, на виконання частини другої статті 45 ЦПК України 2004 року, статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» навів обгрунтування необхідності захисту інтересів держави в особі Каланчацької селищної ради. З огляду на викладене, Верховний Суд вважає необгрунтованим доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  про те, що прокурор не навів правових підстав для зверненян з позовом до суду, та неможливо встановити, у чому полягають порушення інтересів територіальної громади Каланчацького району і необхідність їх захисту.
 
Пред'явлення у серпні 2017 року уточнених позовних вимог керівником Новокаховської місцевої прокуратури, утвореної унаслідок реорганізації прокуратури Каланчацького району, не свідчить про порушення частини шостої статті 24 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру».
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржуване рішення апеляційного суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі.
 
Щодо поновлення виконання рішення суду
 
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Оскільки ухвалою судді Верховного Суду від 07 березня 2019 року дію постанови Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року було зупинено до закінчення касаційного розгляду справи, її необхідно поновити.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі залишити без задоволення. 
 
Постанову Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року залишено без змін.
 
Поновити дію постанови Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2019 року.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                           О. В. Ступак
Судді:                                                                                     І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В.Яремко