Ухвала
19 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 755/1943/17
провадження № 61-4574св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,   
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 , 
третя особа - Служба у справах дітей  Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва в складі судді Савлук Т. В. від 19 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду в складі суддів: Крижанівської Г. В., Оніщука М. І.,  Шебуєвої В. А., від 18 грудня 2018 року,   
 
В С Т А Н О В И В :
 
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня  2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідний запис внесено до Книги реєстрації народжень, актовий запис № 2349, складений 29.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше     ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 та до повноліття дитини.
 
03 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва  від 16 травня        2017 року. Також подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування заочного рішення. 
 
В обґрунтування вимог посилається на те, що його не було повідомлено про розгляд даної справи по суті. 07 серпня 2018 року відповідачу стало відомо про ухвалення заочного рішення у даній справі, про яке він дізнався з офіційного сайту Судової влади, а 08 серпня 2018 року ним було отримано копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня              2017 року.  
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва  від 16 травня 2017 року залишено без розгляду.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року залишено без змін.
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.   
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази та дійшли помилкових висновків про відмову в задоволенні клопотання заявника про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Відповідача не було повідомлено про розгляд даної справи районним судом, за наслідками якого ухвалено заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року. Суди помилково вважали ОСОБА_5 представницею відповідача, яка була повідомлення про призначення розгляду справи районним судом на                        16 травня  2018 року. Відповідачем було отримано копію указаного рішення 08 серпня 2018 року. Заяву про перегляд заочного рішення та клопотання про поновленні відповідного процесуального строку направлена до суду поштою, що не враховано судами. Судами обмежено право відповідача на доступ до правосуддя та не враховано висновки Верховного Суду України, викладені за наслідками розгляду справи № 376/229/15-ц. 
 
У липні 2019 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Морозова Т. В., подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи судами попередніх інстанцій встановлені повно та відповідають фактичними обставинам, які склалися між учасниками даної справи. У відзиві на касаційну скаргу заявниця просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.
 
У вересні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , подав відповідь на відзив. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано справу із суду першої інстанції.
 
У серпні 2019 року справу передано судді-доповідачу. 
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                  № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Касаційна скарга провадження підлягає закриттю з огляду на наступне.
 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.
 
Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист.
 
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд виходив із необхідності дотримання права особи на доступ до суду. 
 
Разом із тим, процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
Оскільки касаційна скарга подана у березні 2019 року, застосуванню підлягають норми ЦПК України, чинні у відповідній редакції.
 
При здійсненні касаційного провадження встановлено, що відповідно до положень частини першої статті 389 ЦПК України (у реакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Положеннями чинного на момент подання касаційної скарги у цій справі процесуального закону (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України у відповідній редакції) не було передбачено можливості касаційного оскарження ухвали суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (згідно з пунктом 10 частини першої статті 353 ЦПК України в указаній редакції). 
 
За таких обставин, оскільки ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року, залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строків для подання заяви про перегляд заочного рішення у справі не підлягають оскарженню в касаційному порядку, здійснення касаційного розгляду є неможливим, а тому відкрите ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, підлягає закриттю.
 
Керуючись статтями 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У Х В А Л И В: 
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , на ухвалу Дніпровського районного суду             м. Києва від 19 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року закрити. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.       
 
Судді:                                                                                 С. П. Штелик 
 
                                                                                         А. А. Калараш
     
                                                                                         Є. В. Петров