ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6506/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Жигайлової О.Е.,
за участю представника апелянта - Буханова Ю.В.,
представника позивача - Кузьменка В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в м. Одесі, по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИЛА:     
У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від № 0002301405 від 16.10.2019 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕН И К» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні  товарів на суму 637434,00 грн.;
- № 0002291405 від 16.10.2019 року, яким ТОВ «ВАЛЕН И К» збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 573690,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Позивач вважає, що вони прийняті з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання їх протиправними та скасування.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року задоволено позов.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що до перевірки не надані документи, що свідчать про неналежну якість отриманого від постачальників металопрокату та, відповідно, який потребує будь-якої доробки з метою підвищення його якості. Аналізом договорів на постачання металопрокату покупцям встановлено, що договори не містять додаткових вимог до технічних умов щодо металопрокату, який продається. У зв`язку з викладеним апелянт зазначає, що перевіркою неможливо встановити реальність господарських операцій та підтвердити фактичне проведення робіт з очищення, знепилювання, знежирювання та ґрунтування металоконструкцій. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, документи, зазначені апелянтом, надавались перевіряючим, відповідно до вимог чинного законодавства, в період перевірки. Також з боку ТОВ «Вален и К» були надані пояснення з приводу здійснення вказаних операцій та специфіки надання вказаних послуг. Позщивач вказує, що додатковим підтвердженням того, що оспорювані податковим органом господарські операції дійсно відбулись, є відповідні договори поставки із контрагентами ТОВ «Вален и К»: ПКФ ТОВ «Мегаполіс» (Договір поставки № МГП-010116 від 01.01.2016 року; Договір поставки №МГП-271217 від 27.12.2017 року), ТОВ «Укрбудкомплект» (Договір купівлі-продажу №325723 від 01 червня 2015 року), за якими підприємство ТОВ «Вален и К» продавало метал, який попередньо проходив відповідну обробку. Позивач зазначає, що, на його думку, судом першої інстанції абсолютно вірно були встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовані норми матеріального та процесуального права України і винесено обґрунтоване та законне рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково.З огляду на зазначене, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до  п.п.  20.1.4  п.  20.1  ст.  20, п.  77.1, ст.  77 ПКУ, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.08.2019 року № 6297 та направлень від 27.08.2019 року № 5807/14-05, № 5808/14-05, № 5809/14-05, № 5810/14-05, № 5815/14-05, № 5811/14-05, № 5812/14-05, проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «ВАЛЕН И К» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 року по 30.06.2019 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
Перевірка проводилася у період з 28.08.2019 року по 10.09.2019 року.
За результатами перевірки, 17.09.2019 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складено акт № 26/15-32-05-06/39071938, з огляду на який, відповідачем,  встановлено порушення ТОВ «ВАЛЕН И К»:
п.  44.1, п.  44.2  ст.  44, пп.  134.1.1  п.  134.1  ст.  134 ПК України, п. 1  ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні», п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 458952 грн., у тому числі: 4 кв. 2016  - 65521 грн., 1 кв. 2017  114483 грн., 2 кв. 2017  120273 грн., 3 кв. 2017  75280 грн., 1 кв. 2018  20563 грн., 2 кв. 2018  42652 грн., 3 кв. 2018  12420 грн., 1 кв. 2019  7761 грн.;
п.  44.1  ст.  44, ч. «а» п.  198.1, п.  198.3  ст.  198 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 509947 грн.,  в т. числі: грудень 2016 року  71922 грн., лютий 2017 року 36054 грн., квітень 2017  80964 грн., травень 2017  43489 грн., червень 2017  43728 грн., липень 2017  91129 грн., вересень 2017 року 39717 грн., жовтень 2017  10283 грн., лютий 2018  8846 грн., травень 2018  53049 грн., серпень 2018  11587 грн., вересень 2018  600 грн., грудень 2018  1613 грн., січень 2019  8624 грн., квітень 2019  7342 грн., травень 2019  1002 грн.
На підставі висновків, що наведені в акті перевірки від  17.09.2019 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:
№ 0002301405 від 16.10.2019 року , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 637434,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями  509947,00 грн., за штрафними (фінансовими)санкціями  127487,00грн.
№ 002291405 від 16.10.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 573690,00 грн., у тому числі: за податковими зобов`язаннями  458952,00 грн., за штрафними (фінансовими)санкціями  114738,00грн
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС в Одеській області  в акті перевірки та у ході судового розгляду не ставили під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов`язкових реквізитів. Окрім того, відповідачем не надано доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов ТОВ «ВАЛЕН И К» належить до задоволення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пп.14.1.36, 14.1.178, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 
Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм  розділу V  цього Кодексу.
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з  розділом V  цього Кодексу.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.2 ст. 44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"  застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним  підпунктом 3 пункту 291.4  статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно до ст. 75 ПК України   контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог  підпунктів 140.5.4,  140.5.6  пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно до п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із  статтею 134  цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з  пунктом 187.8  статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до  пункту 187.9  статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом 193.1  статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими  пунктом 201.11  статті 201 цього Кодексу. 
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна  та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані  податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених  пунктом 201.1  цієї статті та/або  пунктом 192.1  статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до  пункту 201.16  цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених  пунктом 201.1  цієї статті (крім коду товару згідно з  УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття  податкових накладних  у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації  податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації  податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація  податкових накладних  та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для  податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для  податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до  податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних  податкову накладну  та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних  встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів  податкової накладної, передбачених  пунктом 201.1  статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з  пунктом 201.16  цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до  податкової декларації  за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до  Закону України  "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених  підпунктом 78.1.9  пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з  УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ -  документ,  який  містить  відомості  про господарську  операцію.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові  реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.               
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства  про електронні документи та електронний документообіг.                 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції,  за  умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати  особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства,  від  імені  якого складено документ, зміст та обсяг господарської  операції  тощо.  
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, висновки відповідача, зазначені в акті перевірки, які стали підставою для прийняття апелянтом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ґрунтуються наступних доводах.
Так, з огляду на зміст розділу ІІІ акту перевірки від 17.09.2019 року ТОВ «ВАЛЕН И К» занижено  податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, у зв`язку із висновками відповідача щодо нереальності господарських операцій ТОВ «ВАЛЕН И К» з контрагентами  ПП «ФІРМА ГРАТ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АЛЕКС-АГРО». Так, контролюючий орган в акті перевірки вказує, що до перевірки позивач не надав документи, що свідчать про неналежну якість отриманого металопрокату та відповідно, який потребує будь-якої доробки з метою підвищення його якості. Аналізом договорів на постачання металопрокату покупцям встановлено, що договори не містять додаткових вимог до технічних умов щодо металопрокату, який продається. Таким чином, характер відтворюваних ПП «ФІРМА ГРАТ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АЛЕКС-АГРО» операцій купівлі-продажу послуг мають виключно документальний характер, які фактично не призводять до зміни вартості активів та пасивів підприємства та його контрагентів за періоди здійснення відповідних операцій, а відтак, призводять до штучного формування витрат. ПП «ФІРМА ГРАТ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АЛЕКС-АГРО» не могли здійснювати господарські операції з надання послуг у зв`язку із відсутністю факту здійснення таких послуг. На підставі вказаних висновків ГУ ДПС в Одеській області встановила, що ТОВ «ВАЛЕН И К» безпідставно включило до складу рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) «Звіту про фінансові результати (форма № 2-м) вартість придбаних послуг, придбання яких не підтверджено обов`язковими первинними документами, що призвело до завищення значення рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на загальну суму 2549735,0 грн. Також, контролюючий орган вказав, що підприємство позивача безпідставно включило до складу податкового кредиту суми ПДВ з вартості придбання зазначених послуг, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ.
Судом встановлено, що 27.10.2015 року між ТОВ «ВАЛЕН И К»  (замовник) та ПП «ФІРМА ГРАТ» (виконавець) укладено договір надання послуг № 27/10/2015 та додаткову угоду № 1 до вказаного договору (т. 1 арк. с. 74-76).
Згідно з умовами вказаного договору та додаткової угоди, виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт відповідно до поданих заявок, погоджених усно,а бо в режимі телефонного зв`язку (п. 1.2).
01.02.2017 року між ТОВ «ВАЛЕН И К»  (замовник) та ПП «ФІРМА ГРАТ» (виконавець) укладено договір надання послуг № ГР-0217(т. 1 арк. с. 77-79).
02.01.2018 року між ТОВ «ВАЛЕН И К»  (замовник) та ПП «ФІРМА ГРАТ» (виконавець) укладено договір надання послуг № ГРТ-020118 (т. 1 арк. с. 80-82).
Відповідно до п. 1.2 вказаних договорів, виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття зварювання та інших робіт з покращення якісних характеристик партії металопрокату (послуги).
Згідно з п. 2.2 зазначених договорів, відповідно до зазначеної домовленості замовник складає акт приймання-передачі партії металопрокату для виконання робіт з покращення його якісних характеристик, товарно-транспортну накладну та здійснює поставку цієї партії на адресу виконавця.
Після виконання послуг виконавець складає акт приймання-передачі партії металопрокату, товарно-транспортну накладну та організовує поставку цієї партії на адресу замовника (п. 2.4).
На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивач надав суду: акти виконаних робіт, акти приймання-передачі товару, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси (т. 1 арк. с. 83-251, т. 2 арк. с. 1-250, т. 3 арк. с. 1-20).
18.12.2018 року між ТОВ «ВАЛЕН И К»  (замовник) та ФОП « ОСОБА_1 » (виконавець) укладено договір надання послуг № ГЮО-181218 (т. 3 арк. с. 21-23).
Відповідно до п. 1.2 договору, виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт з покращення якісних характеристик партії металопрокату (послуги).
Згідно з п. 2.2 договору, відповідно до зазначеної домовленості замовник складає акт приймання-передачі партії металопрокату для виконання робіт з покращення його якісних характеристик, товарно-транспортну накладну та здійснює поставку цієї партії на адресу виконавця.
Після виконання послуг виконавець складає акт приймання-передачі партії металопрокату, товарно-транспортну накладну. Доставка металопрокату на склад замовника здійснюється замовником власними засобами (п. 2.4).
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав суду: акт здачі-приймання робіт (надання послуг), акт приймання-передачі ТМЦ, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі товару (т. 3 арк. с. 24-28).
18.12.2018 року між ТОВ «ВАЛЕН И К»  (замовник) та ТОВ «АЛЕКС-АГРО» (виконавець) укладено договір надання послуг № АА-010318 (т. 3 арк. с. 29-31).
Відповідно до п. 1.2 договору, виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з очищення, порізки, ґрунтовки, гнуття, зварювання та інших робіт з покращення якісних характеристик партії металопрокату (послуги).
Згідно з п. 2.2 договору, відповідно до зазначеної домовленості замовник складає акт приймання-передачі партії металопрокату для виконання робіт з покращення його якісних характеристик, товарно-транспортну накладну та здійснює поставку цієї партії на адресу виконавця.
Після виконання послуг виконавець складає акт приймання-передачі партії металопрокату, товарно-транспортну накладну та організовує поставку цієї партії на адресу замовника (п. 2.4 договору).
На підтвердження виконання умов вказаного договору позивач надав суду: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки-фактури, акти приймання-передачі ТМЦ, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі товару (т. 3 арк. с. 32-38).
Також, суду надано виписки по рахункам на підтвердження сплати позивачем коштів на адресу контрагентів за отримані послуги за вказаними договорами (т. 3 арк. с. 39-65).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «ВАЛЕН И К» надали копії  належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують факт отримання позивачем послуг від зазначених вище контрагентів.
Жодних зауважень до наданих первинних документів в акті перевірки не наведено.
Висновки апелянта щодо нереальності господарських операцій між позивачем та контрагентами ПП «ФІРМА ГРАТ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АЛЕКС-АГРО» за наведеними вище договорами, ґрунтуються лише на ненаданні до перевірки документів, що свідчать про неналежну якість отриманого металопрокату та, відповідно, який потребує будь-якої доробки з метою підвищення його якості.
Разом з тим, позивач надав суду договори поставки та купівлі-продажу, які укладені між ТОВ «ВАЛЕН И К» (постачальником) та ВКФ в формі ТОВ «Мегаполіс» (договір № МГП-010116 від 01.01.2016 року, № МГП-271217 від 27.12.2017 року), ТОВ «УКРБУДКОМПЛЕКТ» (договір № 325723 від 01.06.2015 року) (покупцями), за якими позивач здійснював поставку металопрокату на адресу вказаних контрагентів.
Пункти 2.4 зазначених договорів передбачають, що до ціни товару може бути включена вартість його поліпшення.
Також, суду надано специфікації до вказаних договорів, які визначають, що металопрокат за вказаними договорами поставлявся з урахуванням додаткової обробки: очистка, покриття ґрунтом. Вартість послуг з  додаткової обробки товару, включена у вартість товару.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що позивач надав суду належним чином посвідчені докази на підтвердження факту отримання послуг від контрагентів ПП «ФІРМА ГРАТ», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АЛЕКС-АГРО» з чистки та ґрунтовки металопрокату, який в подальшому підприємство позивача реалізувало на адресу інших контрагентів та вартість з чистки та ґрунтовки металопрокату включена у вартість поставленого товару.
Також, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що апелянтом не спростовано належними та допустимими доказами того, що придбання послуг з чистки та ґрунтовки металопрокату здійснювалось TOB «ВАЛЕН И К» з метою отримання доходу (прибутку) від подальшої реалізації товару (металопрокату) та вказані операції спричинили реальні зміни майнового стану суб`єкта господарської діяльності. Відтак, висновок контролюючого органу про те, що придбання вищевказаних послуг відбувалось для їх використання в операціях, що не є господарською діяльністю TOB «ВАЛЕН И К», є необґрунтованим.
Норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.
За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові    від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання апелянта в акті перевірки на те, що в АРМ АІС «Податковий блок» відсутня інформація щодо найманих працівників у ФОП « ОСОБА_1 » та згідно ЄРПН, ФОП « ОСОБА_1 » не придбавав послуги з оренди складських приміщень, послуг складського зберігання ТМЦ, послуг з зачищення, порізки, ґрунтовки, гнуття металопрокату у інших СГД, не приймаються судом до уваги, оскільки  податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента ТОВ «ВАЛЕН И К» носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 29 березня 2019 року у справі №  №808/3412/16.
Як встановлено судом, ГУ ДПС в Одеській області  в акті перевірки та у ході судового розгляду не ставили під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні документи, а також не зазначали про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов`язкових реквізитів.
Окрім того, апелянтом не надано доказів щодо наявності дефектів у правовому статусі контрагентів позивача, зокрема відсутності реєстрації їх як платників податку на додану вартість або припинення як юридичних осіб на час укладання та виконання угод.
Не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.
Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення) зазначив, що у разі, якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаного зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував  поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватись між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.  
Також, Судом вказано, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Необхідно зазначити, що податковий орган,    не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням наданих до суду доказів, колегією суддів встановлено наявність руху активів, підтверджений первинними документами відображеними в бухгалтерському обліку, що є безперечним доказом реальності проведених господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛЕН И К".
Таким чином, зазначені вище документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, складені у відповідності до приписів діючого законодавства, мають всі необхідні для цього реквізити, а тому відповідають критеріям належного доказу, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позову.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 30.10.2020  року.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик