ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 200/1307/20-а
адміністративне провадження № К/9901/16562/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Тацій Л.В.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Стеценка С.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження справу №200/1307/20-а
за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Бровко Ганни Олегівни, третя особа - Покровська міська рада, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року (головуючий - суддя Загацька Т.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 03  червня 2020 року (колегія у складі головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей  Т.Г., Геращенка І.В.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Покровському районі міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Бровко Ганни Олегівни (далі- відповідач, реєстратор), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № РВ-1400666022019 від 18.12.2019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 ; 
-зобов`язати відповідача внести відомості до державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року провадження у справі закрито. Роз`яснено, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. 
Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 03 червня 2020 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року залишив без змін.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що цей позов спрямовано на захист права власності, має приватноправовий характер і підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства через те, що спірні правовідносини пов`язані із реєстрацією майнових прав на земельну ділянку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
У скарзі йдеться про те, що предметом позову виключно владні управлінські рішення державного кадастрового реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень. 
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти її задоволення, просить рішення судів попередніх інстанцій залишити в силі. 
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Верховний Суд ухвалою від 22 липня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
11 листопада 2020 року Верховний Суд призначив справу до розгляду у порядку письмового провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами попередніх інстанцій встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням відповідача від 18.12.2019 № РВ-1400666022019 позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа, невідповідність поданих документів законодавству, а саме пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України та статті 50 Закону України «Про землеустрій».
Відповідно до висновку щодо перевірки електронного документа згідно з даними державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форма 6-зем) земельна ділянка передана у користування громадянам для індивідуального городництва. Проте, погодження землекористувачів на вилучення земельної ділянки та передачу її у власність іншому громадянину в проекті землеустрою відсутнє, що є порушенням вимог пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України та статті 50 Закону України «Про землеустрій».
Не погоджуючись із рішенням відповідача № РВ-1400666022019 від 18.12.2019, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
За правилами п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Водночас, у спірних правовідносинах Державний кадастровий реєстратор Відділу у Покровському районі міськрайонного управління у Покровському районі та м.  Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Бровко Ганна Олегівна здійснювала публічно-владні управлінські функції відносно ОСОБА_1 , через те, що саме позивач був заявником реєстраційних дій, і оскаржуване рішення прийняте за його заявою.
Аналогічний правовий висновок викладений  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 820/4524/18.
Крім того, Суд враховує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV (тут і далі -у редакції, чинній на момент прийняття Державним реєстратором оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із приписами пункту 1 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав (частина перша статті 11 Закону №    1952-IV).
У силу приписів статті 37 Закону №  1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Якщо суб`єкт владних повноважень порушує права чи законні інтереси, зокрема, фізичної особи, що спричиняє спір саме у сфері публічно-правових відносин, така особа вправі звернутися до суду адміністративної юрисдикції й очікувати судового захисту від цього суду, позаяк саме цей суд є тим судом, юрисдикція якого поширюється на справи в публічно-правових спорах юридичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення, дій чи бездіяльності.
Беручи до уваги наведені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову ОСОБА_1 щодо оскарження рішення відповідача № РВ-1400666022019 від 18.12.2019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 05.02.2020 у справі № 243/4405/17 та від 28.11.2018 у справі №490/5986/17-ц та Верховний Суд у постанові від 14.07.2020 по справі № 640/26323/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Керуючись ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,    -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року - скасувати.
Справу №200/1307/20-а направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                    Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                                    А.Ю. Бучик
                                                                                                              С.Г. Стеценко