Номер провадження: 22-ц/813/8373/20 
Номер справи місцевого суду: 501/2788/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна О.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія – Дніпрофінансгруп» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання відкритих електронних торгів (аукціону) такими, що відбулись з порушенням та скасування протоколу, визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором недійсним, на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Петрюченко М.І. 21 серпня 2020 року у м. Чорноморськ Одеської області, -
встановила:

У провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходилась цивільна справа за позовом представника ОСОБА_1 ?до?Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія – Дніпрофінансгруп» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання відкритих електронних торгів (аукціону) такими, що відбулись з порушенням та скасування протоколу, визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором недійсним.
ОСОБА_1 19 серпня 2020 року звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову,?відповідно до якого просила суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити вчиняти будь-які дії зі спірним майном шляхом заборони відчуження, перереєстрації, входження до майна, вселення та реєстрації місця проживання інших осіб, тощо.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1  про забезпечення позову по вищевказаній цивільній справі було повернуто заявнику.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить судове рішення скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до Іллічівського міського суду Одеської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову , або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Ухвалюючи судове рішення про повернення ОСОБА_1  її заяви про забезпечення позову по справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить пропозицію щодо зустрічного забезпечення та не містить інформації щодо майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Таким чином, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія – Дніпрофінансгруп» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання відкритих електронних торгів(аукціону) такими, що відбулись з порушенням та скасування протоколу, визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором недійсним.
19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про забезпечення позову,?у якому просила суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборонити вчиняти будь-які дії зі спірним майном шляхом заборони відчуження, перереєстрації, входження до майна, вселення та реєстрації місця проживання інших осіб, тощо.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:  найменування суду, до якого подається заява;  повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;  предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;  захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;  ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;  пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;  інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч.1, 3, 8, та 10 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або коли суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.
З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має довести відповідач, а суд повинен ретельно дослідити їх, визначити їх потенційний розмір, оцінити співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.
Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.
Так, дійсно, заява ОСОБА_1 не містить пропозиції щодо застосування зустрічного забезпечення, проте, сама по собі відсутність пропозиції позивача у заяві про забезпечення позову щодо зустрічного забезпечення не може слугувати підставою для відмови в прийнятті та не вирішення по суті заяви про забезпечення позову. Не зазначення у заяві про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення свідчить про відсутність у заявника таких пропозицій на момент звернення з відповідною заявою, що не позбавляє суд можливості розглянути питання щодо застосування заходів зустрічного забезпечення за наявності підстав відповідно до ст. 154 ЦПК України. Разом з тим, відповідач вправі самостійно звернутися до суду із заявою про зустрічне забезпечення, якщо вважає, що забезпечення позову може завдати йому збитків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичними, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви (заяви) або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
Аналогічна за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18, у якій вирішувалось питання дотримання судами процесуальних норм при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Наведені обставини свідчать про те, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не може бути самостійною підставою для повернення заявнику такої заяви. При цьому, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції заява про забезпечення позову по суті не розглянута, а була повернута заявнику.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 21 серпня 2020 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - передачі до суду першої інстанції для вирішення заяви про забезпечення позову.  
Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 21 серпня 2020 року – скасувати.   
Цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія – Дніпрофінансгруп» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання відкритих електронних торгів (аукціону) такими, що відбулись з порушенням та скасування протоколу, визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором недійсним– передати до Іллічівського міського суду Одеської області для вирішення заяви про забезпечення позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 29 грудня 2020 року.
                                       
Судді Одеського апеляційного суду                                        С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе