ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року 
м. Харків

Справа № 645/1456/20
Провадження № 22-ц/818/4985/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П

Учасники справи :
Позивач:                Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
Відповідач:             ОСОБА_1 , 
                              
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 16 червня 2020 року, ухвалене суддею Сілантьєвою Е.Є. -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк " (далі за текстом АТ КБ " Приватбанк ") звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.07.2010 року в розмірі 11 000,94 грн, а також судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ " Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала Заяву б/н від 26.07.2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 8 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалась його умов, внаслідок чого станом на 31 січня 2020 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 11 000,94 грн, з яких: 4 608,95 грн - заборгованість за кредитом, 5 180,28 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 211,67 грн - заборгованість за пенею; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 500,05 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харків від 16 червня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.  Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 липня 2010 року у розмірі 4 608 гривень 95 копійки. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 102 гривні 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 26.07.2010 року. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Банк не надав достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження умов договору кредиту у частині стягнення процентів за користування кредиту на суму 5 180,28 грн.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви, з якої чітко вбачається персональні дані відповідача, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, зокрема і відсоткова ставка. Також з копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник власноручно підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Универсальная, 55 дней льготного периода" в якій зазначено, базова відсоткова ставка за користування кредитом 2,5 %, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Законом не передбачено обов`язкове підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці та лише приєднується до них може відбуватись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової Анкети-заяви. Відповідач пройшов ідентифікацію в Приватбанку та підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Також представником АТ КБ «Приватбанк» до апеляційного суду надані пояснення, в яких він звертає увагу суду на підписану відповідачем довідку про умови кредитування, яка містить інформацію про базову відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів та строк їх внесення, порядок нарахування пені, розмір штрафів, тобто всі істотні умови дооговору. Зазначає, що перевипущена картка видана відповідачу строком дії до 10/21, тобто всі розрахунки здійснені банком в межах строку кредитування.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині залишених без задоволення позовних вимог, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 26 липня 2010 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 18). 

В анкеті-заяві зазначені паспортні та анкетні дані відповідача. Зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначила, що бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка Універсальна/GOLD становить 2 000 грн. 

Також відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за умовами якої базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступним за звітним, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

За наданим позивачем розрахунком станом на 31.01.2020 року заборгованість  ОСОБА_1 становить - 11 000,94 грн, з яких: 4 608,95 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 180,28 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 211,67 грн - заборгованість за пенею; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 500,05 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній відповідачем анкеті-заяві від 26.07.2010 року, крім розміру бажаного кредитного ліміту у 2 000 грн, не визначено розміру та підстав стягнення з позичальника процентів за користування кредитними коштами, пені та інших штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання. До анкети-заяви позивач долучив довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 26.07.2010 року (а.с.19), яка підписана позичальником.

У цій довідці зазначено, зокрема, базову процентну ставку в місяць за користування кредитом (2,5,0%), розмір та строк внесення щомісячного платежу (7% від заборгованості, але не менше 50 грн., до 25 числа місяця наступного за звітним), розмір комісії за зняття готівкових коштів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи та ін.

У позовній заяві позивач зазначив, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кратковий рахунок, в розрахунку доданому до позовної заяви позивач зазначив, що залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 4 608,95 грн, в анкеті-заяві, підписаній відповідачем зазначено, що бажаний кредитний ліміт становить 2 000 грн.

Матеріали справи не містять доказів фактично отриманої суми кредиту відповідачем, не містять доказів узгодження сторонами кредитного договору умов збільшення кредитного ліміту, доказів отримання відповідачем кредитних карт, не містять інформації щодо строку дії кредитного договору, не містять доказів користування відповідачем вказаною позивачем сумою коштів.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. 

В поясненнях, наданих до суду апеляційної інстанції АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що перевипущена картка видана відповідачу строком дії до 10/21. 

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів отримання кредитних карт відповідачем із зазначенням їх строку дії.

Належні та допустимі докази перевипущення кредитної картки з відповідним кредитним лімітом у матеріалах справи відсутні. 

Позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитного ліміту у розмірі обумовленому у позові та отримання відповідачем та перевипущення кредитної картки, що є його процесуальним обов`язком, що позбавляє можливості перевірити правильність нарахування банком відсотків на суму наданого кредитного ліміту та нарахованої позивачем неустойки.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 відсотків та неустойки за кредитним договором, оскільки належних доказів на підтвердження досягнення із відповідачем згоди щодо умов, розміру, строків та порядку здійснення таких нарахувань у встановленому законом порядку надано не було.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»- залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харків від 16 червня 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                                                         О.В. Маміна

                                                                               Н.П. Пилипчук