П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3764/20	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 липня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення сум індексації грошового забезпечення,-
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини щодо не нарахування та не виплати йому в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно;
- стягнути із відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно в сумі 26 831,34грн. з урахуванням відрахувань.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . При цьому, позивач зазначив, що в період проходження військової служби з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Позивач звертався із відповідною заявою до командира військової частини, проте йому було відмовлено.
Позивач вважає невиплату індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує його права, у зв`язку із чим звернувся в суд із даним позовом.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 липня 2020р. адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно.
Стягнуто з в/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно в сумі 26 831,34грн. з урахуванням відрахувань.  
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення в частині стягнення з в/ч НОМЕР_2 на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно в сумі 26831,34 грн. з урахуванням відрахувань, та прийняття в цій частині нового рішення, виходячи з наступного.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не нарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. є порушенням вимог Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078. У зв`язку із чим, з метою ефективного захисту порушеного права, суд стягнув невиплачену суму на користь позивача.
Проте, судова колегія не може погодитися із висновком суду першої інстанції в частині стягнення невиплаченої суми на користь позивача, виходячи з наступного.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, рішення суду частково скасовує та приймає у відповідній частині нове рішення, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у в/ч НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.08.2018р. за №154 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини.
При цьому, за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошових доходів.
У листопаді 2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до в/ч НОМЕР_1 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.
Проте, військова частина своїм листом від 16.0.2020р. за№71 повідомила позивача про неможливість нарахування та виплату індексації через відсутність відповідного механізму.
Перевіряючи правомірність та законність дій військової частини щодо не нарахуванню та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення у спірний період, з урахуванням підстав, за якими позивач звернувся до суду, колегія судів виходить з наступного.
Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" від 3.07.1991р. №1282-ХІІ (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями ст.2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно ст.5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078від 17.07.2003р..
У відповідності до п.1-1 цього Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до п.6 зазначеного Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за спірний період.
При цьому, посилання апелянта в підтвердження правомірності своїх дій щодо невиплати позивачу індексації, на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України та Міністерства соціальної політики України, є безпідставними, оскільки військові частини мають діяти відповідно до чинного Закону №1282-XII, вимоги якого є обов`язковим, а не керуватися роз`ясненням, які не є нормативними документами.
Так, у справі «Кечко проти України» (Заява №63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що з квітня 2018р. індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1.03.2018р. по 15.08.2018р. у військової частини НОМЕР_1 були відсутні, то судова колегія вважає такі доводи помилковими, оскільки  відмова відповідача у нарахуванні індексації обґрунтовуються іншими обставинами.
Відповідно до приписів абз.2 ч.4 ст.77 КАС України, в адміністративних справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
При цьому, судова колегія враховує те, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.
Отже, нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача, а тому висновок суду першої інстанції про стягнення ненарахованих сум є передчасним. Після набрання даним рішенням законної сили та його виконання відповідачем, позивач не позбавлений права звернутись з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині наразі є передчасними, а тому не підлягають задоволенню. Належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.
Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає частковому скасуванню.
За приписами частин 1,2 та 4 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 322 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020р. в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно в сумі 26831,34 грн. з урахуванням відрахувань - скасувати.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 13.01.2018р. по 15.08.2018р. включно.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв