КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції  Чередніченко Н.П.
Єдиний унікальний номер справи № 752/24557/19
Апеляційне провадження № 22- ц/824/8000/2020
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
08 жовтня  2020 року                                                                                     м. Київ                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді       - Мережко М.В.,
суддів                           - Верланова С.М., Савченка С.І.,
            секретар                      - Тютюнник О.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського     районного суду  м. Києва   від 05 березня   2020 року  у  справі за  позовом ОСОБА_1   до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича  про визнання неправомірною  бездіяльності та зобов`язання  вчинити дії.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
 
В с т а н о в и л а :
 
У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним  позовом.
В обґрунтування позову зазначено, що в процесі виконання рішення суду у справі № 752/18050/13-ц в рамках виконавчого провадження № 59595646, приватним виконавцем Кошарським О.В. передано на реалізацію до ДП «Сетам» автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 10 жовтня 2019 року  № 436636, ОСОБА_1 визначено переможцем електронних торгів, на яких було реалізовано зазначений автомобіль. 
  Позивач, 16 жовтня  2019 року  надав приватному виконавцю документи, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на торгах та акт про проведені електронні торги.
 Позивачу ОСОБА_1 , 05 листопада 2019 року було відмовлено у перереєстрації транспортного засобу, оскільки, останній, значиться у розшуку та на майно накладено арешт, відповідно до постанов ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва у виконавчому провадженні №44587193 та постанови ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва у виконавчому провадження №48879378. Отримавши відмову у перереєстрації автомобіля, позивач повторно звернувся до приватного виконавця, на що, останнім, було повідомлено про зняття арешту з автомобіля, накладеного постановою приватного виконавця від 19 липня 2019 року  та постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 листопада 2015 року у ВП № 48879389. Арешт та розшук, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва, накладені в рамках виконавчого провадження № 44587193 приватний виконавець залишив не знятим. Наведена бездіяльність приватного виконавця та відмова у знятті арешту із автомобіля, який придбано позивачем на електронних торгах, перешкоджає позивачу в реалізації його права власності на це майно, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом.
 Позивач  просив суд визнати бездіяльність приватного виконавця неправомірною; зобов`язати приватного виконавця зняти арешт та розшук, накладені ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві в рамках виконавчого провадження № 44587193 на автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 ; зобов`язати приватного виконавця зняти всі існуючі арешти та розшуки, накладені на автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 .
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
В грудні 2020 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд визнати бездіяльність приватного виконавця Кошарського О.В. неправомірною; зобов`язати приватного виконавця Кошарського О.В. зняти арешт та розшук, накладені ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві в рамках виконавчого провадження № 44587193 на автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 ; зобов`язати приватного виконавця Кошарського О.В. зняти арешт та розшук, накладені ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві в рамках виконавчого провадження №48879378 на автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 ; зобов`язати приватного виконавця зняти всі існуючі арешти та розшуки, накладені на автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 
Рішенням Голосіївського    районного  суду  м. Києва  від   05 березня  2020 року у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись з  рішенням суду, ОСОБА_1   подав  апеляційну скаргу, в якій  просить скасувати  рішення,  посилаючись на  порушення норм процесуального права,постановити нове рішення про задоволення  його вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу, приватний виконавець Кошарський О.В.  зазначив, що  суд першої інстанції прийняв  законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги  не спростовують висновків суду.  Приватний виконавець Кошарський  О.В. зазначив, що зняті всі арешти, які були накладеним ним. На думку приватного виконавця, ОСОБА_1 мав би звернутися із позовом про зняття арешту з придбаного майна, а не про зняття арешту в межах виконаного виконавчого  провадження.
Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи , які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
 Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони та були своєчасно  повідомлені про день та час розгляду справи   на 08 жовтня 2020 року   за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни  місця проживання  або місцезнаходження від сторін   не надходило.
Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

 
  
    Апеляційна скарга    підлягає задоволенню  частково   з таких підстав .
    Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
   Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
     Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Як видно із матеріалів справи,  на виконанні  приватного виконавця Кошарського  О.В. перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13  лютого 2015 року про стягнення ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в сумі 588 115,43 грн у справі № 752/18050/13-ц .
В  рамках виконавчого провадження № 59595646 з примусового виконання виконавчого листа № 752/18050/13-ц від 13 лютого 2015 року   приватним виконавцем Кошарським О.В. передано на реалізацію до ДП «Сетам» автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 10 жовтня 2019 року   № 436636, позивача ОСОБА_1 визначено переможцем електронних торгів, на яких було реалізовано зазначений автомобіль.
 Позивач 16 жовтня 2019 року  надав приватному виконавцю документи, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на торгах та акт про проведені електронні торги.
Постановою приватного виконавця Кошарського О.В. від 17 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні № 59595646, було знято арешт з автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 , накладений постановою приватного виконавця Кошарського О.В. від 19 липня 2019 року  № 59595646, та постановою ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 листопада 2015 року № 48879378.
Постановою приватного виконавця Кошарського О.В. від 22 жовтня 2019 року, було припинено розшук майна боржника, який було оголошено відповідно до постанови приватного виконавця Кошарського О.В. про оголошення розшуку майцна боржника від 19 липня 2019 року .
Постановою приватного виконавця Кошарського О.В. від 22 жовтня 2019 року , виконавчий документ було повернуто стягувачу, оскільки, надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу без виконання, а також приватним виконавцем було припинено чинність арештів майна боржника в рамках виконавчого провадження № 59595646, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 07 листопада 2019 року,  арешт автомобіля  в рамках  виконання  ВП № 5959546   було знято.
Відповідно до листа Голосіївського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 02 грудня 2019 року , було встановлено, що на виконанні у відділі перебували:
- виконавче провадження № 44587193 з примусового виконання виконавчого напису № 6746 від 05 вересня 2013 року , виданого Дніпропетровським міським нотаріальним округом про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 за рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україн» в сумі 130 542,04 грн.;
- виконавче провадження № 48879378 з примусового виконання виконавчого листа № 752/18050/13-ц від 13 лютого 2015 року , виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» борг в сумі 588 115,43 грн.
З метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника та постанову про розшук майна боржника.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив із того , що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства , натомість  підстави для задоволення  позову відсутні 
Такі висновки суду не ґрунтуються на  вимогах  закону . 
У постанові  Великої Палати Верховного Суду (справа № 640/7794/16-ц від 30 травня 2018 року)  зазначено, що  позови власників майна щодо зняття арешту з їх власності на яке було накладено арешт за виконавчими провадження щодо третіх осіб розглядаються у порядку цивільного судочинства.
Своє рішення суд аргументував тим, що захист права власності фізичних та юридичних осіб гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Статті 15 та 16 ЦК України вказують, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статті 316, 317, 319, 321 ЦК України вказують, що право власності є непорушним, власник речі має право користуватися, володіти та розпоряджатися своїми речовими правами на славний розсуд в незалежності від волі інших осіб. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Більше того, положення статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
На тій підставі, що право власності є непорушним та випливає з положень цивільного законодавства, а самим Законом України «Про виконавче провадження» передбачено подачу позову про зняття арешту з майна, яке належить третій особі, а не боржникові і таке право повністю узгоджується з нормами саме цивільного законодавства, то суд прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.
Разом з тим, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 у своєму позові ставив питання щодо бездіяльності приватного виконавця Кошарського О.В. і зобов`язання  приватного виконавця  зняти арешти,  накладені в рамках  виконавчого провадження, де  позивач не є учасником  виконавчого  провадження.  
Відповідно до ст. 287 КАС України  учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
2. Позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
3. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби на час звернення зі скаргою до суду був урегульований у статті 74 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону №1404-VIII).
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що бездіяльність приватного виконавця щодо не зняття арештів та заборон за автомобіля в рамках виконавчих проваджень ВП № 48879378 та ВП № 44587193, які перебували в провадженні ВДВС Голосіївського РУЮ, є неправомірною та порушує права позивача, як власника майна, придбаного на електронних торгах.
 При цьому суд зазначив, що  будь-яких вимог про зняття арешту з рухомого майна позивачем в рамках даного позову не пред`явлено, як і не пред`явлено будь-яких вимог до ВДВС Голосіївського РУЮ, за постановами якого були накладені арешти та заборони, які позбавляють позивача на даний час права перереєструвати рухоме майно, натомість   прийшов до помилкового  висновку, що вказаний позов підлягає  розгляду  в порядку цивільного судочинства.
 Відповідно до ч.1,ч. 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
 Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
 Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення  суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги  та вимог заявлених  у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню, з постановленням судового рішення про закриття провадження  у справі, з роз`ясненням ОСОБА_1   його права звернення за захистом порушеного права в порядку адміністративного  судочинства.
Керуючись  ст. ст. 367, 369, 371, 374, 377, 381, 382-384  ЦПК  України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково .  
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року скасувати.   
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1   до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кошарського Олександра Володимировича  про визнання неправомірною  бездіяльності та зобов`язання  вчинити дії закрити.  
Роз`яснити ОСОБА_1   його право звернення за захистом порушеного права в порядку адміністративного  судочинства
Постанова  суду апеляційної інстанції   набирає законної сили  з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом  тридцяти днів  з  дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення  з дня складення повного судового рішення безпосередньо до  суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 15 жовтня 2020 року.
    
Головуючий                                                             
 
Судді