Справа № 459/246/20                                Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 22-ц/811/1272/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 12

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.
за участі секретаря: Фейір К.О.
з участю представника Червоноградської міської ради Львівської області - Лінинської Т.В., розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.Львові  цивільну справу за апеляційною скаргою  Червоноградської міської ради Львівської області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради Львівської області про визнання реконструйованого балкону приналежністю квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом . В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 
Вказувала, що нею проведено реконструкцію квартири шляхом добудови балкону площею 4,8 кв.м., самочинна реконструкція балкону відповідає будівельним нормам.
Відтак просила визнати побудований балкон площею 4,8 кв.м після реконструкції приналежністю квартири  АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 кв.м. 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 лютого 2020 року позов задоволено. Визнано побудований балкон площею 4,8 кв.м після реконструкції приналежністю квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 кв.м.
Рішення оскаржила Червоноградська міська рада .
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Порушення процесуального права полягають у тому, що суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, однак в ухвалі про відкриття провадження про це не зазначив. 
Також зазначає, що ухвалюючи рішення, суд не врахував, що позивач не є одноосібним власником квартири, а тому питання про приналежність балкону до квартири повинні ставити всі співвласники квартири.
Крім цього, звертає увагу суду, що узаконення реконструкції, як будівництва, регулюється чинним містобудівним законодавством України, в якому встановлені правила введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Повноваження щодо введення в експлуатацію об`єктів будівництва належать Державній архітектурно-будівельній інспекції. Жодного доказу щодо звернення до такого уповноваженого органу позивачем не надано. 
На думку скаржника, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до висновку від 07 листопада 2019 року про відповідність збудованого об`єкта ДБН серед об`ємно планувальних рішень реконструкції квартири переобладнано віконний проріз у дверний в приміщенні кухні, що свідчить про втручання в несучі конструкції будинку, а такі роботи заборонені законом. Позивачем не доведено , що реконструкція проведена без порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, а позовна заява не мітить обґрунтованих доводів щодо залучення саме Червоноградської міської ради як відповідача. 
Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Червоноградської міської ради Львівської області - Лінинської Т.В. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.
Встановлено, що позивачу, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - в рівних частинах кожному належить квартира АДРЕСА_1 .
З копії технічного паспорту вбачається, що у вказаній вище квартирі самовільно добудовано балкон площею 4,8 кв.м. без дозвільних документів.
Згідно з технічним висновком № 102 ФОП ОСОБА_6 від 05.11.2019 року за результатами проведеного візуального обстеження приміщень квартири АДРЕСА_1 встановлено, що її несучі конструкції знаходяться в задовільному стані. Приміщення квартири з добудованим балконом в подальшому можуть надійно та безпечно експлуатуватися.
Як вбачається із копії висновку ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро від 07.11.2019 року архітектурно-планувальні рішення реконструкції квартири АДРЕСА_1 відповідає вимогам ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і правилам.
Постановляючи оскаржуване рішення та визнаючи побудований балкон площею 4,8 кв.м після реконструкції приналежністю квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,1 кв.м. суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є підставими.
Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - в рівних частинах кожному.
З таким висновком суду не можна погодитись виходячи з наступного.
Як передбачено ст.152 Житлового кодексу України та п.19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів за відповідними проектами та без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.
Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
В силу ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Нормою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Відповідно до положень частин першої, другої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
При розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.
За загальним правилом, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.
Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.
Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами:
- про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир;
- про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди;
- про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 18 квітня 2020 року по справі № 306/2140/17.
За вказаних обставин, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що узаконення реконструкції як будівництва регулюється чинним містобудівним законодавством України, в якому встановлені правила введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Повноваження щодо введення в експлуатацію обєктів будівництва належить Державній архітектурно-будівельній інспекції.
Жодного доказу на підтвердження звернення ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельої інспекції чи відповіді - відмови у узаконенні реконструкції балкону матеріали справи не містять.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту не встановлено, так як позивачка не зверталася у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на самочинно збудований балкон та не позбавлена можливості такого звернення в подальшому.
За вказаних обставин, апеляційна скарга Червоноградської міської ради Львівської області підлягає до задоволення, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 лютого 2020 року скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 3 та частини 13 ст.141 ЦПК України судові витрати понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок відповідача, відтак слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Червоноградської міської ради Львівської області 1261 гривні 20 копійок судових витрат.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Червоноградської міської ради Львівської області - задовольнити. 
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради Львівської області про визнання реконструйованого балкону приналежністю квартири - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Червоноградської міської ради Львівської області 1261 гривні 20 копійок судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Приколота Т.І.

                                                                               Шандра М.М.