УХВАЛА

24 грудня 2020 року 
м. Київ

Справа № 902/1025/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Білоуса В. В., Васьковського О. В.

розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020
у складі колегії суддів: Коломис В. В. (головуюча), Миханюк М. В., Саврія В. А.
у справі за заявою ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи
ВСТАНОВИВ:
01.09.2020 ОСОБА_1 звернулася безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою від 30.08.2020 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 (повний текст складено 21.05.2020) у справі № 902/1025/19.
У доданому до касаційної скарги "Клопотанні про виправлення недоліків і поновлення строку на касаційне оскарження" від 31.08.2020 ОСОБА_1 просила поновити строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, стверджуючи, що не отримувала ухвали Верховного Суду від 20.07.2020 про повернення поданої раніше касаційної скарги на те саме судове рішення. До того ж, скаржниця стверджувала, що їй невідомо хто, замість неї, отримав за її адресою поштове відправлення з цим судовим рішенням, та зазначала, що через подорож та перебування на відпочинку раніше ознайомитися з процесуальними документами по справі та подати касаційну скаргу не могла. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                         № 902/1025/19 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), судді - Пєсков В. Г., Погребняк В. Я., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 07.09.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2020 визнано неповажними наведені ОСОБА_1 у клопотанні від 31.08.2020 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 902/1025/19. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк тривалістю 10 днів для усунення скаржницею недоліків касаційної скарги.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) Банаська О. О. протягом листопада-грудня 2020 року, раніше вирішити питання щодо розгляду матеріалів касаційної скарги у даній справі не видавалося можливим. 
У зв`язку з відпусткою судді Погребняка В. Я. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 902/1025/19 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), судді - Катеринчук Л. Й., Пєсков В. Г.
З огляду на обрання судді Катеринчук Л. Й. до складу Великої Палати Верховного Суду та через тимчасову непрацездатність судді Пєскова В. Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                     № 902/1025/19 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, суддів Васьковський О. В., Погребняк В. Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.12.2020.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Погребняка В. Я., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №902/1025/19 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, суддів Білоуса В. В, Васьковського О. В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.12.2020.
Щодо повідомлення скаржниці про рух справи
Ухвала Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 28.09.2020 надіслана рекомендованим поштовим відправленням із зворотнім повідомленням на зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі адреси її реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та проживання/листування ( АДРЕСА_2 )
Проте, ці поштові відправлення з копіями ухвали від 28.09.2020 повернуті до касаційного суду відділеннями поштового зв`язку із відміткою "за закінченням терміну зберігання" (відправлення за адресою: АДРЕСА_1 ) та з відміткою "за зазначеною адресою не проживає" (відправлення за адресою: АДРЕСА_2 ).
Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини п`ятої якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними. 
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку). 
Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Системний аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі                         № 904/2584/19). 
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження                              № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі         № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19). 
Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Відповідно до цих положень ухвала Верховного Суду від 28.09.2020 у справі             № 902/1025/19 про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без розгляду була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 29.09.2020 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91808687).
Також, згідно з пунктом 1 частини статті 42 ГПК учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").
Враховуючи наведене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду констатує, що ОСОБА_1 вважається повідомленою належним чином про залишення її касаційної скарги без руху та не була позбавлена об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої нею касаційної скарги, зокрема за даними Єдиного державного реєстру судових рішень або ознайомившись з матеріалами справи.
Щодо пропуску строку на касаційне оскарження
Відповідно до частини першої статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність. 
Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як визначено у пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.
Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).
У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".
Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення у справах "Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії" від 28.10.1998, "Перетяка та Шереметьев проти України" від 21.12.2010)
У справі "Устименко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника. Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06, від 18.01.2019 у справі № 921/396/17-г від 16.07.2019 у справі № 5023/5401/11).
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Згідно з цією нормою суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.
Оскаржувана постанова Північно-західного апеляційного господарського суду ухвалена 18.05.2020 (повний її текст складено 21.05.2020), отже з урахуванням приписів пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України останній день строку для подання касаційної скарги на вказану постанову припадав на 06.08.2020, за умови подання скаржницею обґрунтованого клопотання про продовження цього строку.
Натомість, касаційну скаргу ОСОБА_1 надіслала до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду лише 01.09.2020, тобто з пропуском строку, встановленого зазначеними вище процесуальними нормами.
За змістом доданого до касаційної скарги "Клопотання про виправлення недоліків і поновлення строку на касаційне оскарження" від 31.08.2020 ОСОБА_1 пояснювала пропуск цього строку неотриманням ухвали Верховного Суду від 20.07.2020 про повернення касаційної скарги, яку подавала раніше на ту саму постанову апеляційного суду. До того ж, скаржниця стверджувала, що не знає хто отримав адресоване їй поштове відправлення з цим судовим рішенням, а також стверджувала, що через подорож та перебування на відпочинку раніше подати касаційну скаргу не могла.
Ухвалою Верховного Суду від 28.09.2020 визнано неповажними наведені у клопотанні  ОСОБА_1 від 31.08.2020 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 902/1025/19. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк тривалістю 10 днів для усунення скаржницею недоліків касаційної скарги, а саме (1) навести та обґрунтувати інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, а також (2) в контексті пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України зазначити конкретні підстави оскарження, передбачені частинами першою, третьою статті 310 ГПК України, та навести змістовне обґрунтування цих підстав. 
Цією ж ухвалою попереджено скаржницю про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 ГПК України, а саме про те, що у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.
Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене справедливими судовими процедурами.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини перша, третя статті 13 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ).
Згідно із пунктами 1, 2 частини третьої статті 2 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
У пункті 24 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007, "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 та "Трух проти України" від 14.10.2007).
На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).
Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (рішення ЄСПЛ у справі "Canete de Goni v. Spain" ("Кан`єте де Гоньі проти Іспанії"). 
Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Зі змісту наведеної норми убачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у порядку, передбаченому статтями 74-80, 86 ГПК України. 
Після постановлення ухвали від 28.09.2020 про залишення касаційної скарги без руху, 21.10.2020 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява "До клопотання про виправлення недоліків і поновлення строку на касаційне оскарження" від 30.09.2020, у якій скаржниця в обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, стверджує, що не отримувала ухвали касаційного суду від 20.07.2020 про повернення поданої 23.06.2020 касаційної скарги на ту саме оскаржувану постанову та їй невідомо хто отримав адресоване їй поштове відправлення з цим судовим рішенням. Скаржниця зазначає, що через подорож та перебування на відпочинку раніше ознайомитися з процесуальними документами по справі та подати касаційну скаргу не могла, проте доказів на підтвердження цих обставин не має. 
Отже, колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що у заяві від 30.09.2020 підставами для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 скаржниця зазначає ті самі обставини і доводи, що були оцінені та відхилені касаційним судом згідно з ухвалою від 28.09.2020 про залишення касаційної скарги без руху.
Додані скаржницею до заяви "До клопотання про виправлення недоліків і поновлення строку на касаційне оскарження" від 30.09.2020 примірники касаційної скарги аналогічні за змістом касаційній скарзі залишеній без руху, також не містять конкретизації підстав касаційного оскарження та обґрунтованих підстав для поновлення строку на касаційне оскарження. Натомість, скаржниця стверджує у цих касаційних скаргах, що строк на касаційне оскарження нею не пропущено. 
Заяв (клопотань) ОСОБА_1 з іншим обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги та підстав для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 до суду касаційної інстанції не надходило.
Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що подана ОСОБА_1 після залишення її касаційної скарги без руху, заява "До клопотання про виправлення недоліків і поновлення строку на касаційне оскарження" від 30.09.2020 не містить інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, окрім визнаних касаційним судом раніше неповажними, про що вказано в ухвалі Верховного Суду від 28.09.2020 про залишення касаційної скарги без руху.
Проаналізувавши зміст клопотань ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження суд відзначає, що саме лише посилання скаржника на неможливість своєчасного подання касаційної скарги через певні особисті обставини, за відсутності належного обґрунтування їх непереборності та відповідних доказів, не є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. 
Верховний Суд зауважує, що учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, якщо доведе поважність причин його пропуску, тобто заявить відповідне обґрунтоване клопотання, зазначивши об`єктивні та непереборні обставини, що унеможливили своєчасне звернення із касаційною скаргою, та долучить докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Відтак, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_1 від 30.09.2020 причини пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, позаяк зазначені скаржницею обставини не мають об`єктивного і непереборного характеру, не підтверджені доказами та ідентичні раніше відхиленим касаційним судом обставинам, отже скаржницею не наведено інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 902/1025/19.
Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини першої статті 293 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Відтак, враховуючи, що скаржниця на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху  інших об`єктивних та обґрунтованих підстав для поновлення строку на касаційне оскарження не навела колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 902/1025/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України 
До того ж, Верховний Суд зауважує, що невиконання ОСОБА_1 ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині уточнення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог частини другої статті 287 ГПУ України є самостійною підставою для визнання касаційної скарги неподаною та її поверненню скаржниці без розгляду на підставі частини четвертої статі 174,частини другої статті 292 ГПК України.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими ЄСПЛ у справах "Levages Prestations Services v. France" ("Леваж Престасьон Сервіс проти Франції") та "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" ("Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії"), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Зважаючи на зазначене, керуючись статтями 234, 288, 292, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
УХВАЛИВ:
1. Прийняти справу № 902/1025/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 до провадження.
2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 902/1025/19.
3. Касаційну скаргу скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі               № 902/1025/19 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.
Головуючий                                                                                        О. О. Банасько
Судді                                                                                                    В. В. Білоус
                                                                                                            О. В. Васьковський