Постанова                                              
Іменем України
 
09 грудня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 759/7564/17
провадження № 61-16776св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Універсал банк», Державне підприємство «Сетам», 
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коваленко Ірина Євгенівна, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року у складі судді Величко Т. О. та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів:                                 Верланова С. М., Мережко М. В., Кашперської Т. Ц., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві), Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» (далі - ПАТ «Універсал банк»), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коваленко І. Є. (далі - приватний нотаріус КМНО Коваленко І. Є.), про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованої 1/4 частини квартири, акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна на прилюдних торгах недійсними та скасування державної реєстрації права власності.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня 2007 року                        № 001-2902/756-0286 у сумі 694 644,87 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України складало 6 189 007,00 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 157,90 кв. м, шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну відповідно до оцінки спеціаліста.
 
На виконання рішення суду, 27 листопада 2015 року видано виконавчий лист  №759/3713/14-ц. Вказував, що постановою державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві від 07 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження            № 49536845 із примусового виконання вказаного виконавчого листа. Проте державним виконавцем передано на реалізацію з прилюдних торгів не предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , а            1/4 частини цієї квартири, що належить на праві власності позивачу за початковою ціною 709 000,00 грн, яка окремо не є предметом іпотеки. 
 
20 лютого 2017 року державним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки № 49536845, у якому зазначено, що торги з реалізації 1/4 частини спірної квартири не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. За результатами перших прилюдних торгів призначені другі прилюдні торги 1/4 частини цієї квартири за ціною 567 200,00 грн. Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 231141, виданого 26 січня 2017 року ДП «Сетам», торги з реалізації                1/4 частини квартири знову не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Зазначив, що за результатами других прилюдних торгів іпотекодержатель ПАТ «Універсал Банк» скористався правом придбати предмет іпотеки, а саме, 1/4 частини спірної квартири за початковою ціною, що становить 709 000,00 грн шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна в порядку, передбаченому статті 49 Закону України «Про іпотеку». 
На підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу                  від 20 лютого 2017 року приватний нотаріус КМНО Коваленко І. Є. видала 30 березня 2017 року ПАТ «Універсал Банк» свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - 1/4частини квартири. 
 
Вважає, що прилюдні торги з реалізації належної йому 1/4частини квартири є недійсними, оскільки судом не ухвалювалось рішення про звернення стягнення на    1/4 частини квартири, а ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , та судом видано виконавчий лист, а тому державний виконавець має виконувати рішення про звернення стягнення на квартиру як на цілісне нерухоме майно, а не передавати на примусову реалізацію лише 1/4 частини цієї квартири. Зазначав, що у зв`язку з цим, у ПАТ «Універсал Банк» не виникло право відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку» на придбання 1/4 частини квартири за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна. Оскільки окремим лотом на торги виставлена частина квартири, а не квартира в цілому, яка є предметом іпотеки, а також інформаційне повідомлення про проведення торгів доведено неналежним способом, так як вказано, що 1/4частини квартири є предметом іпотеки, а тому зменшує можливість участі у торгах потенційних покупців на квартиру, як на цілісне майно, і відповідно, впливає на формування ціни реалізації.
 
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними:
-         прилюдні торги з реалізації арештованої 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить            ОСОБА_1 , оформлені протоколом від 26 січня 2017 року № 231141;
-         акт про реалізацію предмета іпотеки від 20 лютого 2017 року № 49536845 про передачу майна стягувачу - ПАТ «Універсал Банк» за початковою ціною 709 000,00 грн шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна, виданий ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві щодо передачі нерухомого майна, а саме, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 ;
-         свідоцтво, серія та номер: 184 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане ПАТ «Універсал Банк» 30 березня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Коваленко І. Є. та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , за ПАТ «Універсал Банк».
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу, шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів, а тому результати прилюдних торгів у справі не можуть бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що кредитор звернув стягнення на предмет іпотеки, на окремі частки майна, що перебуває у спільній частковій власності співвласників такого майна. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у справі від 21 лютого 2018 року                      № 686/25616/13-ц.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що при вирішенні спору правильно застосовано до спірних правовідносин положення частини другої статті 366 ЦК України.Колегія суддів відхилила доводи про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню частина друга статті 366 ЦК України, так як позивач не є боржником перед банком за кредитним договором, а є майновим поручителем, оскільки у цьому випадку ОСОБА_1 є боржником перед ПАТ «Універсал Банк» у виконавчому провадженні № 49536845 із примусового виконання виконавчого листа № 759/3713/14-ц.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що положення частини другої статті 366 ЦК України не підлягають застосуванню, оскільки він є іпотекодавцем разом із іншими співвласниками квартири, і не є позичальником за кредитним договором. Крім того, на забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 в іпотеку передана вся квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 157,90 кв. м, а не його Теплодарського міського суду Одеської області частини. Виставлення на прилюдні торги ј частини квартири, а не всієї квартири є порушенням правил підготовки, проведення прилюдних торгів, що вплинуло на їхній результат та зменшило можливість участі у торгах потенційних покупців на квартиру як цілісне майно й вплинуло на формування ціни реалізації. 
 
У грудні 2019 року ПАТ «Універсал Банк» подано до суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, що ОСОБА_1 належала на праві 1/4 власності частини квартири, а частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів. 
 
У грудні 2019 року ДП «Сетам» подано відзив на касаційну скаргу, згідно з яким перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). ДП «Сетам» виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком. Тобто, у організатора електронних торгів відсутні повноваження надавати правову оцінку діям державних виконавців, у тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та законодавству. 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Статтею 400 ЦПК України визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
 
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів відповідають нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Встановлені судами обставини
 
11 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір (на споживчі цілі), за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі        413 685,00 швейцарських франків, що є еквівалентом 1 767 496,47 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,45 % річних на строк до 10 жовтня 2027 року.
 
На забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, 11 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 ,             ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2006, виданого Святошинською районною у місті Києві радою згідно з розпорядженням від 04 грудня 2006 року № 2809. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО   Скляр О. С. та зареєстрований у реєстрі за № 1911.
 
Згідно з цим свідоцтвом, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .
 
У договорі іпотеки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визначені як іпотекодавець - 1, іпотекодавець - 2, іпотекодавець - 3,       іпотекодавець - 4 відповідно.  
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 жовтня 2015 року позов                     ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,          ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 11 жовтня        2007 року № 001-2902/756-0286 у сумі 694 644,87 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складало 6 189 007,93 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 157,90 кв. м, шляхом продажу з прилюдних торгів, встановивши початкову відповідно до оцінки спеціаліста.
 
27 листопада 2015 року на виконання вказаного рішення апеляційного суду, судом видано чотири виконавчі листи за № 759/3713/14-ц, у яких боржниками визначено: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , стягувач -       ПАТ «Універсал Банк».
 
07 грудня 2015 року державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві винесено чотири постанови про відкриття виконавчого провадження: № 49536845,    № 49536613, № 49536032, № 49536938 із примусового виконання виконавчих листів № 759/3713/14-ц, боржниками за якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
 
25 серпня 2016 року державним виконавцем проведено опис та арешт: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої є боржник ОСОБА_2 ; 1/4частини квартири власником якої є боржник ОСОБА_1 ; 1/4 частини належної боржнику ОСОБА_3 ; 1/4 частини боржнику ОСОБА_1 , про що складені акти опису та арешту майна. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , який є співвласником квартири та боржником за ВП № 49536613.
 
Звітом про незалежну оцінку вартості майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Арго-Експерт» визначено, що ринкова вартість 1/4частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , станом на 20 вересня 2016 року становить 709 000,00 грн. 
 
28 вересня 2016 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про результати визначення вартості майна, яке останній отримав 19 жовтня 2016 року.
 
Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 218549, виданого 12 грудня 2016 року ДП «Сетам» перші торги з реалізації ј частини квартири, власником якої є ОСОБА_1 , не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.
 
З огляду на те, що іпотекодержатель - стягувач не скористався правом придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна за результатами перших торгів, ДП «Сетам» проведено уцінку забезпеченого нерухомого майна. Початкову ціну продажу предмета іпотеки на других торгах встановлено у сумі 567 200,00 грн.
 
Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 231141, виданого 26 січня 2017 року ДП «Сетам», другі торги з реалізації ј частини квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.
 
За результатами других прилюдних торгів, проведених 26 січня 2016 року, іпотекодержатель ПАТ «Універсал Банк» скористався своїм правом придбати предмет іпотеки, а саме, 1/4 частини належної позивачу квартири АДРЕСА_1 , за початковою ціною 709 000,00 грн, шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку», про що 31 січня 2017 року повідомлено ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві заявою представника від 27 січня 2017 року. Вказані обставини підтверджуються постановою державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві від 02 березня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 49536845 із примусового виконання виконавчого листа № 759/3713/14-ц.
 
20 лютого 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві складений акт про реалізацію предмета іпотеки № 49536845 про передачу майна стягувачу ПАТ «Універсал Банк» за початковою ціною 709 000,00 грн, шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна.
 
30 березня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Коваленко І. Є. видано ПАТ «Універсал Банк» свідоцтво, серія та номер: 184 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, на нерухоме майно - належну ОСОБА_1 1/4частини квартири АДРЕСА_1 , а також проведено державну реєстрацію права власності ПАТ «Універсал Банк» на вказану 1/4 частини цієї квартири, індексний № 34548738, що підтверджується, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
 
За матеріалами справи, інші частки предмета іпотеки, належні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 також були оцінені у 709 000,00 грн. та виставлені на торги одночасно із часткою ОСОБА_1 .  
 
Продаж усіх часток предмета іпотеки здійснювався одночасно.
 
За результатами других прилюдних торгів, проведених 26 січня 2017 року, ПАТ «Універсал Банк», як іпотекодержатель, скористався правом придбати предмет іпотеки, а саме:
1/4 частини належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 ; 
1/4 частини належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 ;
1/4 частини належної ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна.
 
Отже, квартира АДРЕСА_1 , як предмет іпотеки, набута іпотекодержателем у власність у цілому. 
 
За відомостями, наявними у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановлено:
 
рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у справі № 759/7565/17 ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, ПАТ «Універсал Банк», ДП «Сетам» про визнання недійсними прилюдних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО    Коваленко І. Є. 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року у справі № 759/7560/17 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ВПВР УДВС ГТУЮ у   м. Києві, ПАТ «Універсал Банк», ДП «Сетам», третя особа - приватний нотаріус КМНО Коваленко І. Є., про визнання прилюдних торгів, акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними та скасування державної реєстрації права власності. 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого          2020 року, у справі № 759/7563/17, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві, ПАТ «Універсал Банк», ДП «Сетам», третя особа - приватний нотаріус КМНО Коваленко І. Є., про визнання прилюдних торгів, акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсними та скасування державної реєстрації права власності.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).
 
Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
 
За змістом статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
 
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
 
Відповідно до положень частини другої статі 366 ЦК України кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Відповідно до частини першої статті 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.
 
Як зазначено в частині першій статті 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
 
Відповідно до частини першої статті 183 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Надалі, як вказано в абзаці третьому частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
 
Отже, з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі                 № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.
 
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з електронних торгів, відноситься і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам статей 190, 366 ЦК України.
 
За змістом статті 49 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на час набуття іпотекодержателем майна у власність, встановлювалось, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
До предмета доказування у цій справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.
 
За таких обставин, оскільки частка у праві спільної часткової власності є окремим об`єктом цивільних прав і вона може бути передана стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки 1/4 частини квартири    АДРЕСА_1 , яка належала        ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності, є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з прилюдних торгів; передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.
Оформлення окремими лотами часток предмета іпотеки, належних різним співвласникам, не є порушенням порядку підготовки проведення прилюдних торгів, з урахуванням того, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав. Отже, твердження заявника про те, що виставлення на прилюдні торги належної йому 1/4 частини квартири, а не всієї квартири, є порушенням правил підготовки проведення прилюдних торгів, що вплинуло на їх результат та зменшило можливості участі у торгах потенційних покупців на квартиру, як цілісне майно, що вплинуло на формування ціни реалізації, є безпідставними, оскільки за обставинами цієї справи усі частки належні співвласникам у предметі іпотеки виставлялись на торги одночасно, що давало можливість потенційним покупцям оцінити загальні характеристики предмета, що продавався у цілому. 
 
При цьому, судом враховано, що  ОСОБА_1 , як і інші співвласники предмета іпотеки, є боржниками за окремим виконавчими листами, а отже, належна йому частина квартира, з урахуванням обставин викладених вище, може бути самостійним об`єктом продажу з прилюдних торгів.
 
Встановивши, що позивачем не доведено порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові.
 
Оскільки 26 січня 2016 року другі прилюдні торги щодо продажу усіх часток предмета іпотеки не відбулись, у тому числі і частки ОСОБА_1 , іпотекодержатель скористався своїм правом придбати предмет іпотеки, а саме: усі частини квартири     АДРЕСА_1 , у тому числі і належної позивачу 1/4 частини, за початковою ціною 709 000,00 грн кожну, шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок ціни майна, а отже, відсутні порушення вимог статті 49 Закону України «Про іпотеку». 
 
Позивачем не доведено, що визначена суб`єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Арго-Експерт» вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 709 000,00 грн не відповідає ринковій ціні. Отже, відсутні підстави стверджувати, що проведенням прилюдних торгів з продажу належної ОСОБА_1 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , порушені права останнього. 
 
Помилкове зазначення судом апеляційної інстанції про те, що посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору правильно застосовано до спірних правовідносин положення частини другої статті 366 ЦК України, не вплинуло на правильність вирішеного спору по суті. 
 
Посилання в оскаржуваних рішеннях на статтю 366 ЦК України є зайвим, оскільки конструкція наведеної норми передбачає її застосування до відносин, коли боржник є співвласником майна з іншими особами, які не є боржниками, і виникла потреба у зверненні стягнення на частку боржника. Проте у цій справі, виконувалось рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,          ОСОБА_4 по 1/4 частини кожному, відповідно відсутні підстави для виділення частки кожного із співвласників із іпотечного майна в натурі. 
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів.
 
Верховним Судом перевірено доводи касаційної скарги щодо законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 395, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                  О. В. Ступак  
Судді:                                                                            І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник 
                                                                                     С. О. Погрібний
                                                                                     В. В. Яремко
 
На підставі частини третьої статті 415 ЦПК України постанова Верховного Суду оформлена суддею Ступак О. В.