Справа № 2о-47/2008 
Провадження № 22-ц/4808/67/20 
Головуючий у 1 інстанції Буждиган О.В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі: 
головуючого  (суддя-доповідач) Максюти І.О., 
суддів:                                            Василишин Л.В., Горейко М.Д., 
секретаря                                       Маслей А.М.,
з участю:                                        прокурора Попової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою прокурора Городенківського району в інтересах територіальної громади Ясеневопільнівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Буждиганом О.В. 25 червня 2008 року у м. Городенка Івано-Франківської області,  
                                                  в с т а н о в и в : 
У квітні 2008 року прокурор Городенківського району Левенець В.І. звернувся із заявою в інтересах держави в особі територіальної громади Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району про визнання спадщини відумерлою. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла жителька Ясеневопільнівської сільської ради ОСОБА_3 , 1948 року народження. Відповідно до відомостей, наданих Городенківським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3 отримала сертифікат на земельну частку (пай) на території сільської ради  розміром 67,52 кадастрових одиниць, про що в книзі видачі сертифікатів зроблено запис № 1080 від 17.10.2000 року.  Ясеневопільнівська сільська рада не звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, чим завдається шкода інтересам територіальної громади. На підставі статті 1277 ЦК України прокурор просив визнати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 на земельну частку (пай) розміром 67,52 кадастрових одиниць вартістю 20951,51 грн, відумерлою та передати її територіальній громаді Ясеневопільнівської сільської ради (а.с.1-2).
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2008 року визнано спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 на земельну частку (пай) розміром 67,52 кадастрових одиниць вартістю 20951,51 грн, відумерлою та передано її територіальній громаді Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.16).
Не погодившись з даним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що воно не відповідає обставинам справи і вимогам чинного законодавства, прийняте без належної оцінки доказів та повного з`ясування обставин справи.
Вказує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Часом відкриття спадщини є день її смерті. Прокурор, звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою, посилався на ст. 1277 ЦК України, відповідно до ч.1 якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за  законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину  відумерлою  за заявою  відповідного  органу  місцевого  самоврядування  за місцем відкриття спадщини. Згідно п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка  відкрилася,  але  не  була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті  1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини,  від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР 1963 року, що не враховано судом першої інстанції. Крім того, звертає увагу на те, що норми ЦК УРСР не передбачали визнання спадщини відумерлою.
Вказує також на те, що апелянт ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його баби, ОСОБА_4 , яка за життя залишила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно заповіла онукові – ОСОБА_1 . На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 був чинним ЦК УРСР 1963 року, ст. 549 якого передбачалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
В той же час, прокуром не проведено жодної перевірки щодо відсутності спадкоємців померлої ОСОБА_4 , відповідно, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цього.
Також зазначає про те, що матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на неможливість органу місцевого самоврядування самостійно здійснювати представництво своїх інтересів в даній справі. В той же час ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час звернення до суду із відповідною заявою, підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державною.
З вказаних підстав просить скасувати як незаконне та необґрунтоване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви прокурора (а.с.20-25).
Заступник прокурора Івано-Франківської області Р.Вахітов подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать вимогам закону. 
Зазначає, що підставою звернення прокурора до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою слугувало відповідне звернення Ясеневопільнівської сільської ради, яке було аргументоване відсутністю у померлої спадкоємців.
Не погоджується з доводами представника апелянта про те, що апелянт фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, адже у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували вказаний факт. В той же час, в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження апелянта, згідно якого на час смерті баби йому виповнилось 12 років, тому не зрозуміло яким чином малолітня особа могла розпоряджатись спадковим майном, у тому числі земельним паєм, що в свою чергу свідчить про неможливість вчинення дій як таких, що підтверджують фактичне прийняття спадщини.
Крім того зазначає, що погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності застосування до даних правовідносин положень ст. 1277 ЦК України, так як дані правовідносини виникли у момент смерті спадкодавця та продовжували існувати на момент розгляду справи судом (червень 2008 року).
Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити в силі (а.с.51-55).
У судове засідання не з`явилися апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , представник Ясеневопільнівської сільської ради, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом.
Від представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та його представника.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.
Вислухавши  пояснення прокурора Попової О.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  є обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36).
Згідно заповіту, посвідченого 17 жовтня 1994 року виконкомом Ясеневопільнівської сільської Ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 житловий будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося заповіла своєму онукові ОСОБА_1 (а.с.37).
Із свідоцтва про народження нга ім`я апелянта ОСОБА_1 встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.34).
Із свідоцтва про народження на ім`я батька апелянта ОСОБА_5 встановлено, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.35). 
Отже, бабою апелянта була померла особа, після смерті якої відкрилася спадщина щодо якої ставиться питання про визнання відумерлою   
Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН 234450, виданого громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма ім. В.Кнігніцького с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 , встановлено, що на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації від 9 лютого 2000 року № 51-Р їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми ім. В.Кнігніцького розміром 67,52 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 7987,62 грн Сертифікат зареєстровано 17 жовтня 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1080 (а.с.38).
Із відповіді державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2008 року №976, наданої на виконання вимоги прокуратури Городенківського району Івано-Франківської області № 456 від 26 травня 2008 року встановлено, що перевіркою по реєстру спадкових справ оформлення на земельну частку (пай), у тому числі ОСОБА_4 не оформлялися  (а.с.8-9).
Згідно довідки від 08 листопада 2019 року № 850, виданої Виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що ОСОБА_1 на час смерті своєї баби ОСОБА_4 проживав із нею, після її смерті вступив в управління належним їй спадковим майном, зокрема, житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.30).
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, наданої державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 26 листопада 2019 року № 2434/02-31 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його баби ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неподанням ним документів, які посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.68).
У зв`язку з цим представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся із позовом до Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину після смерті баби, ОСОБА_4 (а.с.86-88).
Задовольняючи заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 за оформленням спадкових прав на належну їй земельну частку (пай) спадкоємці не зверталися, спадкова справа не оформлялась, що свідчить про відсутність заповіту та неприйняття спадщини.
Однак колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відумерлість спадщини зроблено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року .
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.
У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за  законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину  відумерлою  за заявою  відповідного  органу  місцевого  самоврядування  за місцем відкриття спадщини.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка  відкрилася,  але  не  була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті  1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини,  від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.
Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК Української РСР.
Тобто, правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР.
Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК України та абзацу 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Установивши, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви в даній справі, оскільки до цих правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК Української РСР 1963 року, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.
Крім того, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Взявши до уваги повідомлення Городенківської державної нотаріальної контори щодо не оформлення спадкоємцями своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , суд дійшов передчасного висновку, що зазначене свідчить про відсутність заповіту та неприйняття спадщини спадкоємцями за законом. 
В той же час, матеріалами справи, зокрема рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2020 року у справі №342/1451/19 за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Візінський Василь Васильович, до Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті баби, ОСОБА_4 (86-88).
Вказане підтверджується також постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише з тих підстав, що відсутні документи, які посвідчують право власності на спадкове майно (житловий будинок), тоді як про пропуск ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини не зазначається (а.с.68). 
Представником апелянта долучено витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2020 року, індексний номер витягу 223468942, із якого вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,7 кв.м, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Підстава для державної реєстрації – рішення Городенківського районного суду від 06.03.2020 року У справі №342/1451/19. Підстава внесення запису – рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53992266 від 10.09.2020 року. 
Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права відповідно до статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України,  суд
                                                    п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити. 
Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2008 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора Городенківського району в інтересах територіальної громади Ясеневопільнівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
  
Головуючий                                                                                                 І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В. Василишин
                                                                                                                       М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено  15 жовтня 2020 року.