ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Харків

Справа № 643/4514/20
Провадження № 22-ц/818/4514/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Кругової С.С.,
суддів                        Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідач: ОСОБА_2 ,
Третя особа: Акціонерне товариство "Страхова компанія Мега гарант",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові 

апеляційну скаргу представника  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2020 року, ухвалене суддею Горбуновою Я.М.,

у цивільній справі за позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки у розмірі 10602,96 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Позов мотивований тим, що 2 серпня 2019 р. о 08-15 год. на перехресті вул. Тракторобудівників та вул. Танкова у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу, під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Оскільки відповідачем була повністю визнана вина у скоєнні ДТП, учасниками ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 02 серпня 2019 р. було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

До АТ «СК «Мега-Гарант», де було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, було подано повідомлення про ДТП разом із повним пакетом відповідних документів. 7 листопада 2019 р. АТ «СК «Мега-Гарант» було прийнято рішення про визнання події ДТП страховим випадком за полюсом АО1048094, і встановлена сума страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілій особі, але сума страхового відшкодування третьою особою не зазначається. Того ж дня на рахунок позивача було зараховано 7 719,20 грн. (без ПДВ). 

15 грудня 2019 р. ФОП ОСОБА_5 було складено оцінку витрат на відновлення транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 11183», що належить позивачу, на загальну суму 22 266,00 грн. 

У грудні 2019р. відповідачем у добровільному порядку було сплачено ОСОБА_4 на користь позивача франшизу за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності №АО/1048094 від 24.04.19 р. у розмірі 2000,00 гривень.

Відшкодувати у добровільному порядку позивачу різницю між виплаченим АТ «СК «Мега-Гарант» страховим відшкодуванням та розміром витрат на відновлення транспортного засобу відповідач відмовився, у зв`язку з чим до АТ «СК «Мега-Гарант» було подано заяву про здійснення страховою компанією доплати до суми страхового відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 11183» в розмірі суми утриманого АТ «СК «Мега-Гарант» ПДВ. 6 лютого 2020 року на рахунок позивача АТ «СК «Мега-Гарант» було здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 1 943,84 грн., тобто утримане ПДВ.

Таким чином, з вартості спричиненого позивачу матеріального збитку в розмірі 22 266,00 відповідачем та АТ «СК «Мега-Гарант» було сплачено на користь позивача у добровільному порядку загалом 11 660,04 грн. Розмір невідшкодованих позивачу збитків внаслідок ДТП становить (22 266,00грн. - 7719,20грн. - 2000.00грн. - 1943.84грн.) 10 602, 96 грн.

Також зазначала, що внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних переживаннях з приводу пошкодження майна та додаткового матеріального тягаря та необхідності відновлення транспортного засобу. Позивач є вимушено переміщеною особою. Як вимушено переміщена особа, яка у зв`язку із збройним конфліктом в Україні була позбавлена звичайного укладу свого життя, своєї домівки та вимушена налаштовувати своє життя заново, прикладаючи непомірно великі зусилля для цього, Позивач постійно перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі. При цьому, зазначене ДТП лише ускладнило майнові спроможності позивача. Спричинену відповідачем моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 гривень. 

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що з тексту позовної заяви вбачається, що позивачем не було надано жодних документів, які б свідчили про незгоду з переліком пошкоджень, що були зазначені експертом при проведенні експертизи автомобіля страховою компанією в присутності позивача та в подальшому про незгоду з сумою страхового відшкодування чи її оскарження. Пропозицій щодо відшкодування у добровільному порядку від позивача різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та розміром витрат на відновлення транспортного засобі йому не надходило. Вказує, що величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

АТ «Стархова компанія «Мега-гарант» надало письмові пояснення по справі та витребувані судом документи, в своїх поясненнях зазначило, що між АТ “СК “МЕГА-ГАРАНТ” та ОСОБА_6 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1048094. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000, 00 грн. Франшиза за Договором страхування становить 2 000, 00 грн. Страховик у встановлені Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” строки, здійснив огляд транспортного засобу із залученням експерта. Оцінка ринкової вартості та розміру шкоди, завданої транспортному засобу «ВАЗ 11183” була проведена на основі комп`ютерної програми Audatex від 05.08.2019 р. Відповідно до інформації, що міститься у комп`ютерної програмі Audatex від 05.08.2019 р. розмір матеріального збитку складає 11 663,04 грн. Сума страхового відшкодування розрахована АТ «СК “МЕГА-ГАРАНТ” з урахуванням безумовної франшизи та суми ПДВ, становила 7 719,20 грн. (11 663,04 грн. (розмір матеріального збитку) - 2 000,00 грн. (розмір франшизи) - 1 943,84 в. (сума ПДВ)), яка була перерахована на особистий рахунок ОСОБА_1 , згідно страхового акту №1042/2019-ГО від 07 листопада 2019 року та платіжним дорученням №3648 від 07.11.2019 р. Також, після отримання АТ “СК “МЕГА-ГАРАНТ” документів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту, 06.02.2020 р. було прийнято рішення про здійснення доплати в розмірі 1 943,84 грн., яка була перерахована на особистий рахунок ОСОБА_1 , згідно додатку до страхового акту №1042/2019-ГО від 06 лютого 2020 року платіжним дорученням №4899 від 06.02.2020 р.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги заявлені не до належного відповідача. При розгляді позову не встановлено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Таким чином, покладання обов`язку на відповідача з відшкодування шкоди позивачу згідно ст.1166 ЦК України, в противагу покладання обов`язку відшкодування шкоди на страхову компанію через поєднання деліктних відносин з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в результаті яких боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування (яка на день скоєння ДТП складала 100 000,00 грн) виступає страховик суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, то суд зазначив, що дані вимоги не доведені, так як жодного доказу на підтвердження тих обставин, якими позивач їх обґрунтовує суду не надано.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 4204 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2600 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що якщо для відновлення пошкодженого під час ДТП ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ. При цьому, страхова сума (на день скоєння ДТП складала 100000 грн) визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика. 

Посилається на ст.1194 ЦК України та вказує, що у разі нестачі розміру страхового відшкодування для повного відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, в такому разі вона повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Зазначаючи судову практику, стверджує, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Звертає увагу, що як вбачається з розрахунку вартості ремонту – загальна сума вартості ремонту (страхового відшкодування) була визначена третьою особою шляхом вирахування зношення запчастин, а проведені ремонтні роботи по відновленню ТЗ позивача повністю співпадають із виявленими у протоколі огляду ТЗ пошкодженнями. Різниця між отриманими позивачем сумами відшкодування та вартістю відновлювального ремонту становить 10602,96 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що вона полягає у глибоких душевних переживаннях з приводу протиправного пошкодження належного їй майна, вимушених додаткових зусиль для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди та відновлення стану пошкодженого автомобіля, необхідності відновлення свого порушеного права в судовому порядку, з урахуванням відмови відповідача добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду та враховуючи презумпцію вини відповідача. 

На підтвердження відшкодування витрат на професійну правничу допомогу надає відповідні документи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що рішення є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що твердження позивача про відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування саме відповідачем, а не АТ «СК «Мега-гарант» є хибною. Згідно оцінки суми матеріального збитку, завданого ТЗ позивача, здійсненою страховою компанією із залученням експерта, він становить 11663,04 грн., позивач проти цієї суми не заперечувала, доказів того, що вартість спричиненого їй матеріального збитку становить 22266 грн. не надала, які також входять до суми страхового відшкодування і повинна відшкодовуватись страховою компанією. Щодо вимог про стягнення судових витрат та моральної шкоди вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 2 серпня 2019 р. о 08-15 год. на перехресті пр. Тракторобудівників та вул. Танкова у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Оскільки відповідачем була повністю визнана вина у скоєнні ДТП, учасниками ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 02 серпня 2019 р. було складено повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду.

Між АТ “СК “МЕГА-ГАРАНТ” та ОСОБА_6 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1048094, за яким були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «ВАЗ 11183», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Строк дії договору з 26.04.2019 р. по 25.04.2020 р. включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю становить 200 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000, 00 грн. Франшиза за Договором страхування становить 2 000, 00 грн.

2 серпня 2019 року АТ “СК “МЕГА-ГАРАНТ” отримало від ОСОБА_4 , як водія транспортного засобу “ВАЗ 11183”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , письмове повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка та заяву про страхове відшкодування від ОСОБА_1 . 

Страховик у встановлені Законом України “Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” строки, здійснив огляд транспортного засобу із залученням експерта. Оцінка ринкової вартості та розміру шкоди, завданої транспортному засобу «ВАЗ 11183”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була проведена на основі комп`ютерної програми Audatex від 05.08.2019 р., і сума матеріального збитку визначена у розмірі 11 663,04 грн.

Сума страхового відшкодування розрахована АТ «СК “МЕГА-ГАРАНТ” з урахуванням безумовної франшизи та суми ПДВ, становила 7 719,20 грн. (11 663,04 грн. (розмір матеріального збитку) - 2 000,00 грн. (розмір франшизи) - 1 943,84 в. (сума ПДВ)), яка була перерахована на особистий рахунок ОСОБА_1 , згідно страхового акту №1042/2019-ГО від 07 листопада 2019 року та платіжним дорученням №3648 від 07.11.2019 р. 

Відповідачем у добровільному порядку було сплачено на користь позивача франшизу за Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності №АО/1048094 від 24.04.19 р. у розмірі 2000,00 гривень.

06 лютого 2020 року на рахунок позивача АТ «СК «Мега-Гарант» було здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 1 943,84 грн., тобто утримане ПДВ.

15 грудня 2019 р. ФОП ОСОБА_5 було складено оцінку витрат на відновлення транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ 11183», державний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, на загальну суму 22 266,00 грн. Крім того, ФОП ОСОБА_5 було виписано позивачу рахунок-фактуру від 15 грудня 2019 р. на суму 22 266,00 грн.

Отже, розмір невідшкодованих позивачу збитків внаслідок ДТП, що мало місце 02.08.2019 р., становить (22 266,00грн. - 7719,20грн. - 2000.00грн. - 1943.84грн.) 10 602, 96 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом було встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми у розмірі 11663,04 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.

Згідно оцінки витрат на відновлення ТЗ складеного ФОП ОСОБА_5 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, становить 22266 грн.

Факт здійснення позивачем відновлювального ремонту підтверджується актом виконаних робіт, рахунком-фактурою, а розмір понесених витрат квитанціями, що не спростовані відповідачем під час розгляду справи.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19).

Отже, судова колегія дійшла висновку, що позивач має право на відшкодування у повному обсязі вартості втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав її автомобіль, тому стягнення різниці між сумою необхідною для відновлення її майна та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією та франшизи з урахуванням добровільної сплати відповідачем 2000 грн., з відповідача як з винної особи у розмірі 10602,96 грн відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Доводи відзиву відповідача на апеляційну скаргу та висновки суду першої інстанції, що позивач у справі пред`явила позовні вимоги до неналежного відповідача у справі є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними нормами законодавства.

Безпідставним є посилання відповідача у відзиві на апеляційну скарги на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки в указаній справі та у справі, яка є предметом апеляційного перегляду, різні фактичні обставини справи.

Також, доводи відповідача про те, що розмір збитків заявлений позивачем не відповідає реальній вартості втраченого майна, колегія суддів до уваги не бере, оскільки висновок наданий позивачем сторонами не оскаржено, відповідачем клопотань щодо призначення повторної експертизи з приводу неправильності та необґрунтованості висновку не заявлялась.
При вирішенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Положеннями ст.23, ч.3 ст.386 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає зурахуваннямп.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування завдання моральної шкоди позивач зазначила, що така шкода полягає у сильних душевних переживаннях, пов`язаних із знищенням автомобілю, у зв`язку з чим позивач змушена докладати значних додаткових зусиль для організації свого звичного укладу життя, відновлювати свої права у судовому порядку, її психічний та емоційний стан пригнічено.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, фактичних обставин ДТП, вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на відповідача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку із задоволенням у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, на її користь підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за звернення з позовом ОСОБА_1 сплачено 1681,60 грн. (а.с.40, 51), за звернення з апеляційною скаргою – 2414,41 грн. (а.с.160), загалом 4096,01 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, слід стягнути з ОСОБА_2 .

Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 2 березня 2020 року між позивачем та адвокатом Кандибою Т.О. було укладено договір №1 про надання правничої допомоги, відповідно до якого позивач замовив надання правничої допомоги, яка полягає в юридичному консультуванні з роз`ясненням правових питань, представництво її інтересів в суді в рамках цивільної справи. 28 липня 2020 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1 про надання правничої допомоги (а.с. 148-152), згідно якої адвокатом у липні 2020 року надані, а клієнтом прийняті послуги, а саме послуги з підготовки та складання апеляційної скарги на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року по справі №643/4514/20 на суму 2600 грн.

Також надано ордер про надання правничої (правової) допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката за Договором №1, згідно якого загальна сума наданих послуг складає 2600 грн., надано акт прийому-передачі наданих послуг у липні 2020 року від 31 липня 2020 року та довідка про факт отримання адвокатом Кандибою Т.О. 28 липня 2020 року від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 2600 грн в рахунок оплати послуг за Договором №1 від 02.03.2020 за підготовку та складання апеляційної скарги у даній справі.
Таким чином, понесення судових витрат, а саме витрат на правову (правничу)  допомогу позивачем було підтверджено належними та допустимими доказами.

Так, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Оскільки факт завдання позивачу матеріальної шкоди у розмірі 10602,96 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000 грн., було доведено позивачем належними доказами та судом задоволено позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, то стягнення з відповідача  на користь позивача 2600,00 грн. за надання правничої допомоги є законними, обґрунтованим і доведеним належним чином.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 – задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 липня 2020 року – скасувати та ухвалити нове. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ "Страхова компанія Мега гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) грошові кошти на відшкодування майнової шкоди в сумі 10602 (десять тисяч шістсот дві) грн. 96 коп., моральної шкоди в сумі 2000 (дві тисячі) грн. та судові витрати в розмірі 6696 (шість тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 01 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                О.В. Маміна

                                                               Н.П. Пилипчук