Ухвала 
 
13 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 582/812/19
провадження № 61-14097 ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року про виправлення описки у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: філія «Недригайлівський райавтодор» дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі т.в.о. начальника філії Смоленського Анатолія Володимировича, директор дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Гайдаш Сергій Михайлович, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, про визнання незаконним та скасування наказу від 20 березня 2019 року № 5-к «Про відсторонення від роботи», усунення перешкод у виконанні трудових обов`язків, виплаті заборгованості по заробітній платі за періоди незаконного звільнення і відсторонення від виконання трудових обов`язків, грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області             від 27 листопада 2019 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ від 20 березня 2019 року № 5-к «Про відсторонення від роботи». Зобов`язано усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків, зобов`язавши дочірне підприємство «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі- ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») допустити ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків начальника філії «Недригайлівський райавтодор». Стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь   ОСОБА_1 заборгованість по виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності за період з грудня 2015 року по червень 2019 року у розмірі 13 013,30 грн, заборгованість за 83 робочих дні за період                        з 24 червня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 78 550,37 грн, заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині усунення перешкод у виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків та виплати заробітної плати за один місяць. В іншій частині позову відмовлено.
ПостановоюСумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року заочне рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області                          від 27 листопада 2019 року змінено, абзац 4 резолютивної частини рішення викладено у такій редакції:
Стягнути з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі під час незаконного відсторонення з 30 листопада 2015 року по 28 квітня               2017 року у розмірі 12 315,07 грн та з 20 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 81 950,42 грн, призначену матеріальну допомогу за перші п`ять днів у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності з 25 березня по 05 квітня 2019 року у розмірі 1 153,05 грн та з 10 по 22 червня 2019 року у розмірі 1 186,05 грн, всього 2 339,10 грн, заборгованість невиплаченої суми грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 06 травня 2014 року по 11 вересня 2016 року у розмірі 7 144,69 грн без урахування податків та обов`язкових платежів, у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн.
У задоволенні вимог про стягнення заборгованості по виплатам матеріальної допомоги з 11 по 20 січня 2017 року, з 20 лютого по                    01 березня 2017 року, з 06 по 17 травня 2019 року та залишкової частини матеріальної допомоги за період 25 березня по 05 квітня 2019 року та з 10 по 22 червня 2019 року відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року виправлено описку в постанові Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, а саме в абзаці 4 резолютивної частини постанови замість розміру заборгованості по заробітній платі під час незаконного відсторонення та періоду, за який стягується заборгованість, - «з 20 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 81 950,42 грн» вважати правильним - «з 15 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 74 606,12 грн».
До Верховного Суду 21 вересня 2020 року     ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалуСумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу отримав поштою лише 22 серпня 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки всупереч вимог пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України заявник у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати ухвалу Сумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути на свою користь заборгованість за 97 робочих днів по заробітній платі та заробітній платі за час відсторонення від роботи за період з 15 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 102 445,54 грн.
Згідно з частиною першою статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Враховуючи, що заявник оскаржує судове рішення про виправлення описки, ухвалення нового рішення про стягнення заробітної плати у розмірі 102 445,54 грн суперечить повноваженням Верховного Суду, визначеним частиною першою статті 409 ЦПК України.
Таким чином, заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та викласти їх відповідно до повноважень суду касаційної інстанції. Також надіслати копії уточненої касаційної скарги та доданих матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених                     статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ: 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвалиСумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалуСумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 13 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    О. В. Білоконь