П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  727/8451/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Одовічен Я.В.  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
24 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2020 року  (ухвалене у м. Чернівці 19.11.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Павлюка Івана Миколайовича про звернення стягнення на майно, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районногго суду м. Чернівці з адміністративним позовом до Інспектора УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Павлюка Івана Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАМ №2984158 від 15.08.2020 згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.11.2020 у задоволенні позову  відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.11.2020 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що дорожній знак 5.45, недотримання вимог якого слугувало підставою для прийняття спірної постанови, встановлений на ділянці автодороги Н-03, 304 км в с. Атаки Хотинського району Чернівецької області з грубими порушеннями. Так, вказаний дорожній знак не видимий за 100 м за напрямом руху, повністю закритий деревами і не проглядається навіть з відстані 20 м, не продубльований на розділювальній смузі. Також на даній ділянці дороги встановлений дорожній знак 3.42 кінець усіх заборон та обмежень. До того ж не встановлено дорожні знак 5.70, який попереджає водія про можливість фото та відеофіксації.
Також позивач зауважив, що показник швидкості вимірювався інспектором приладом ТRUCAM LTI 000797, однак згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 №1362 сертифікат засобу вимірювальної техніки є виключеним з Державного реєстру вимірювальної техніки, тому з 02.11.2015 не є вимірювальним приладом швидкості руху автомобілів.
Крім того, позивач вказав, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи та притягнення його до відповідальності, адже відповідачем не виконі вимоги статті 280 КУпАП, а також не роз`яснено позивачу його права. 
Відповідач  не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2984158 від 15.08.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Підставою прийняття вказаної постанови слугувало те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» ДНЗ НОМЕР_1 в с.Атаки, Хотинського району, автодорога Н-03, 304 км., 15.08.2020 перевищив встановлені обмеження руху більше як на 26 км/год. Рухався зі швидкістю 76 км/год. в населеному пункті, що зафіксовано на приладі TRUCAM00797, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про недотримання відповідачем вказаних вимог статті 280 КУпАП, адже такі доводи спростовуються наявними у справі відеозаписами з нагрудних камер поліцейських DSJX00000_00004 та DSJX00000_00005. Посилання позивача на те, що відповідачем не роз`яснено та не забезпечено прав позивача як особи, що притягається до адміністративної відповідальності також спростовують вказаними відеозаписами (DSJX00000_00004 – 19:14-23 та DSJX00000_00005 – 19:14:30).
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до п. 12.9 б) ПДР України, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Апеляційний суд зазначає, що факт порушення позивачем вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України підтверджується фотознімком та відеозаписом, які зроблені приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000797, згідно позивач яких перевищив дозволену законом швидкість більше ніж на 20 км/год і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП. 
Також на фотознімку, здійсненому приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000797 зазначено місце вчинення правопорушення - а/д Н-03, 304 км та його географічні координати. Згідно відповіді Служби автомобільних доріг у Чернівецькій області від 23.07.2019 року, судом встановлено, що 304 км. автомобільної дороги Н-03 знаходиться в с.Атаки Хотинського району.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що прилад TruCam LTІ 20/20 №ТС000797 не може використовуватись як належний засіб вимірювання швидкості автомобіля.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відповідачем подано до суду експертний висновок від 27.09.2018, об`єктом дослідження якого є лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20-20 (номер ТС000797). Експертним висновком встановлено, що об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний "TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки з номером УЗ 197-12.
Проведення повірки вказаного приладу передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17472 від 27.11.2019, виданого ДП "Укрметртестстандарт", та чинного до 27.11.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000797, є придатним до застосування.
Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 №ТС000797 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год.
Щодо посилань позивача на встановлення дорожнього знаку 5.45 на ділянці автодороги Н-03, 304 км в с. Атаки Хотинського району Чернівецької області з порушенням стандартів встановлених стандартів, адже вказаний дорожній знак не видимий за 100 м за напрямом руху, повністю закритий деревами і не проглядається навіть з відстані 20 м, не продубльований на розділювальній смузі, на даній ділянці дороги встановлений дорожній знак 3.42 кінець усіх заборон та обмежень, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8.2-1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Згідно пункту 10.7.39 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
На дорогах з однією, двома або трьома смугами для руху в обох напрямках знак 5.46 допускається розміщувати ліворуч, на зворотному боці знака 5.45, призначеного для зустрічного руху.
Встановлено, що дорожній знаку 5.45 на ділянці автодороги Н-03, 304 км в с. Атаки Хотинського району Чернівецької області за напрямом руху позивача встановлений після кругового перехрестя. Так, під час руху по такому перехрестю вказаний знак стає видимим лише після закінчення повороту, однак, при наближенні до вказаного кругового перехрестя вказаний знак видимий не менш як 100 м за напрямком руху. Тобто, рухаючись по автодорозі Н-03 у напрямку с. Атаки Хотинського району Чернівецької області дорожній знак 5.45, розміщений на 304 км автодороги Н-03, для водія видимий не менш як 100 м за напрямком руху. Відсутність дублювання вказаного знаку на розділювальній смузі не перешкоджає сприйняттю інформації, яку передає такий дорожній знак.
За змістом ПДР України знак 3.42 «Кінець усіх заборон і обмежень» визначає одночасно кінець дії усіх заборон і обмежень, що запроваджені заборонними дорожніми знаками 3.20, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37. Разом з цим, даний знак не може нівелювати обмеження швидкості руху у населених пунктах, передбачене пунктом 12.4 ПДР України.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 листопада 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Мацький Є.М.