ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3118/20                                                             Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 грудня 2020 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                    Беспалова О. О., суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року (місце ухвалення: місто м. Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 16.09.2020 р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії до стажу роботи 6 років 5 місяців 18 днів її трудової діяльності;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести повторний розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з часу призначення, шляхом зарахування до стажу роботи періодів трудової діяльності: з 24.08.1990 по 23.12.1993 згідно записів під № 5, 6, 7 трудової книжки; з 11.01.1994 по 28.02.1997 згідно записів під № 8, 9 трудової книжки.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки виправлення хоча і містяться в трудовій книжці, однак є не суттєвими та не позбавляють можливості встановити період роботи позивача з 24.08.1990 до 23.12.1993 на шахті "Комсомолець Донбасу" та з 11.01.1994 до 28.02.1997 на шахті "Кіровська". 
Крім того, апелянтом зазначено, що в силу ситуації що склалася на сході України вона позбавлена можливості отримати довідки із вказаних підприємств. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 26.10.2020 р. за вх. № 40997, у якому відповідач наголошує, що в апеляційній скарзі позивач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 13 липня 2020 року позивач направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяву, в якій просила провести повторний перерахунок ОСОБА_1 пенсії починаючи з часу призначення, шляхом зарахування до стажу  роботи 6 років 5 місяців 18 днів її трудової діяльності.
31 липня 2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надіслало ОСОБА_1 лист № 4352-4578/К-03/8-2300/20, в якому зазначило, що трудовій книжці з датою заповнення 06.09.1985, копія якої міститься в пенсійній справі, за періоди роботи: з 24.08.1990 до 23.12.1993 на шахті "Комсомолець Донбасу" в даті наказу про звільнення є виправлення (запис 5, 6, 7); з 11.01.1994 до 28.02.1997 на шахті "Кіровська" в даті звільнення з роботи є виправлення (запис 8, 9). 
Тому вказані періоди до страхового стажу для обчислення розміру пенсії не враховано.
Направити запити щодо підтвердження періодів роботи позивача на вказаних шахтах немає можливості, оскільки всі документи, пов`язані з господарською діяльністю зазначених шахт знаходяться в м. Хрестівка (Кіровськ) Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
А тому з огляду на викладене, провести перерахунок пенсії позивача з урахуванням до страхового стажу періодів із 24.08.1990 до23.12.1993, із 11.01.1994 до 28.02.1997 законних підстав немає.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулася до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003. (далі - Закон № 1058).
Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,  зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. (далі - Список № 1).
Відповідно до Списку № 1 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах - підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.
Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
За змістом приписів п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. 
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не зараховано до стажу позивача 6 років 5 місяців 18 днів трудової діяльності позивача за періоди роботи:
-  з 24.08.1990 до 23.12.1993 на шахті "Комсомолець Донбасу";
- з 11.01.1994 до 28.02.1997 на шахті "Кіровська".
Не включення до стажу роботи зазначених період обумовлено тим, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , за періоди роботи: з 24.08.1990 до 23.12.1993 на шахті "Комсомолець Донбасу" в даті наказу про звільнення є виправлення (запис 5, 6, 7) та за період роботи з 11.01.1994 до 28.02.1997 на шахті "Кіровська" в даті звільнення з роботи є виправлення (запис 8, 9). 
Колегією суддів враховано вимоги Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, де зокрема встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника та що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.
У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній  роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.
Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Поряд із цим, судом враховано, що з аналізу трудової книжки вбачається, що записи 5 та 6 про прийняття позивача на роботу на шахту "Комсомолець Донбасу" нянею та про переведення позивача на посаду помічника вихователя жодних виправлень не містять, та відповідно свідчать що позивача з 24.08.1990 року прийнято на роботу за вказаною посадою.
Запис 7 трудової книжки містить інформацію, що позивача 23.12.1993 року звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі наказу № 176 , саме зазначений наказ місить виправлення в даті його винесення 27(24) .12.1993р. 
Також не містить жодних виправлень запис у трудовій книжці № 8, відповідно до якого позивача прийнято на роботу машиністом на шахту "Кіровська" 11.01.1994 року .
У записі 9 наявне виправлення в даті звільнення позивача, а саме вказано « 028» лютого 1997 року, натомість в записі про наказ, яким позивача звільнено виправлення відсутні. 
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що відомості наявні в трудовій книжці позивача дають можливість включити до трудового стажу позивача період роботи на шахті "Кіровська" та шахті "Комсомолець Донбасу".
При цьому, судом враховується, що направити запити щодо підтвердження періодів роботи позивача на вказаних шахтах немає можливості, оскільки всі документи, пов`язані з господарською діяльністю зазначених шахт знаходяться в м. Хрестівка (Кіровськ) Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині зобов`язання відповідача включити період роботи позивача на зазначених шахтах, суд першої інстанції проявляє надмірний формалізм не врахувавши фактичні обставини, що склалися. 
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про передчасність висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи позивача викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи, з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити. 
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн згідно квитанції № ПН35990873 від 05.10.20 та судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 840,80 грн, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 2102,01 грн. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 при обчисленні пенсії до стажу роботи 6 років 5 місяців 18 днів її трудової діяльності
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести повторний розрахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з часу призначення, шляхом зарахування до стажу роботи періодів трудової діяльності: з 24.08.1990 по 23.12.1993 згідно записів під № 5, 6, 7 трудової книжки; з 11.01.1994 по 28.02.1997 згідно записів під № 8, 9 трудової книжки.
Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Сиілянська, 23 код ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,01 грн ( дві тисячі сто дві гривні 01 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Беспалов
Суддя                                                                                            В. Ю. Ключкович
Суддя                                                                                            А.Б. Парінов 

(Повний текст постанови складено 10.12.2020 р.)