Постанова
Іменем України
 
12 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 521/1621/13-ц
провадження № 61-10874св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,
 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»,
заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Дельта Банк», Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка Олександра Миколайовича на постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2020 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Сєвєрової Є. С.
 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст заяви 
У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява мотивована тим, що 03 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11137110000.
У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань передбачених кредитними договорами, банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 травня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 11137110000 від 03 квітня 2007 року в розмірі 352 983,91 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
На виконанні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області  перебуває виконавче провадження № 49217095 з примусового виконання виконавчого листа                      № 521/1621/13-ц, виданого 03 квітня 2014 року про стягнення заборгованості                    ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».
07 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір № 1496/К про відступлення прав вимоги, за яким, в тому числі, було відступлено право вимоги за договором кредиту від 03 квітня 2007 року № 11137110000.
ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не є стороною виконавчого провадження у цивільній справі                  № 521/1621/13-ц, тому не має можливості отримання інформації про стан виконавчого провадження, тому просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі № 521/1621/13-ц з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 15 жовтня 2019 року заяву  ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено. 
Замінено стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі 
№ 521/1621/13-ц з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у зв`язку з переходом до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прав кредитора, відповідно до договору № 1496/К про відступлення прав вимоги.
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що внаслідок укладення між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» договору про відступлення права вимоги відбулась заміна у зобов`язаннях, що виникли на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 травня 2013 року у справі № 521/1621/13-ц, що в силу вимог статті 442 ЦПК України є підставою для заміни стягувача у виконавчому провадженні.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2020 року апеляційну скаргу представника Нестеренка О. М. в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2019 року скасовано. Заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача АТ «Дельта Банк» (правонаступника АТ «УкрСиббанк») на стягувача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів, виданих Малиновським районним судом міста Одеси у справі №521/1621/13-ц.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки на підставі договорів про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 договором кредиту, то наявні встановлені законом підстави для заміни кредитора у зобов`язанні ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 
Установивши, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи в суді першої інстанції і вказаною обставиною останній обґрунтовував апеляційну скаргу, суд дійшов висновку про наявність, передбаченої пунктом 3 частиною третьою статті 376 ЦПК України обов`язкової підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Нестеренко О. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду                                 від 22 червня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову і передати справу до суду апеляційної інстанції.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не було досліджено та встановлено, яким саме чином відбулося набуття новим кредитором права вимоги за відсутності зазначення в договорі ціни і порядку сплати коштів за права вимоги, та за відсутності надання доказів про сплату грошових коштів за права вимоги, оскільки договір про відступлення права вимоги передбачає набуття права вимоги новим кредитором лише після сплати грошових коштів.
Апеляційний суд не пересвідчився в тому, що новий кредитор дійсно набув права вимоги за цим договором шляхом його належного виконання - сплатою банку грошових коштів за права вимоги, оскільки ціна і порядок сплати коштів є істотними умовами договору.
Також суд апеляційної інстанції не встановив мети укладення цього договору з урахуванням тієї обставини, що цей договір було укладено на стадії ліквідації банку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».   
 
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що ПАТ «Дельта Банк» мало право реалізовувати вимоги до боржників на електронних торгах будь-яким організаціям, в тому числі без статусу банку або фінансової установи з посиланням на пункт 2-1 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки спосіб продажу спірного майна відповідає пункту 5.11 Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року № 388, спірне майно не є обмеженим в обороті, а тому відповідні ліцензії і дозволи не є обов`язковими для набувача права грошової вимоги.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість судового рішення.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11 серпня                 2020 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Малиновського районного суду міста Одеси.
26 серпня 2020 року справа № 521/1621/13-ц надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом
На підставі укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту                               від 03 квітня 2007 року № 11137110000 виникли зобов`язальні відносини, у яких допускається заміна кредитора за ініціативою кредитора шляхом передачі ним прав іншій особі за правочином; для заміни кредитора у зобов`язанні згода боржника не потрібна; до нового кредитора переходять права вимоги в тому обсязі, якому їх мав попередній кредитор.
Між АТ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором АТ «УкрСиббанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» прийняло права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за договором про надання споживчого кредиту від 03 квітня 2007 року №11137110000.
Між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір № 1496/К про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року, за яким, зокрема було відступлене право вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 03 квітня 2007 року                 № 11137110000.
Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 травня 2013 року позов АТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту від 03 квітня 2007 року                                   № 11137110000 заборгованість станом на 25 січня 2013 року в загальній сумі                                352 983,91 грн та судові витрати в сумі 3 441 грн.
Рішення приведено до примусового виконання, в ході якого на підставі договорів відступлення права вимоги відбулася заміна кредитора АТ «Дельта Банк» на нового кредитора ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Установивши, що на підставі договору про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 11137110000, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для заміни первісного кредитора у зобов`язанні ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника  ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права вимоги до боржника щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин справи та досліджених доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню.
 
Судді:                                                                                                                 І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                            В. С. Висоцька
 
                                                                                                                           І. М. Фаловська