СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2020 р.                                                                     Справа № 913/994/17  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.,
при секретарі судового засідання: Семенові О.Є.
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Дядько Г.П. – статут, виписка з ЄДРПОУ
від державного виконавця: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), м. Сєвєродонецьк, Луганської області (вх.№2577 Л/2),
на ухвалу Господарського суду Луганської області від 17.08.2020 (повний текст складено 25.08.2020) (суддя Фонова О.С.),
за результатами розгляду скарги Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з примусового виконання рішення (вх.№1083 від 27.07.2020),
у справі № 913/994/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ, 
до відповідача Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа",                          м. Лисичанськ, Луганська область,
про стягнення 12197419,43 грн., -
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17: 
- задоволено скаргу КП "Лисичанськтепломережа" на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пихоніної М.В. з примусового виконання рішення у справі №913/994/17;
- знято арешт, накладений в межах примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/994/17, з грошових коштів у сумі 2345926,56 грн., які передбачені для виплати заробітної плати та містяться на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ,  відкритих в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у               м. Києві, МФО 380805.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17. 
Скаржник вважає, що ухвала місцевого господарського суду є незаконною та необґрунтованою, враховуючи наступне:
- Комунальне підприємство “Лисичанськтепломережа” не має рахунків із спеціальним режимом використання в АТ «Райффайзен Банк Аваль», які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, на які органами державної виконавчої служби забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках боржника;
- суд першої інстанції не врахував, що банківський рахунок боржника не є рахунком із спеціальним режимом використання, а є поточним рахунком, призначеним для зберігання коштів та здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, в тому числі для виплати заробітної плати, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови начальника відділу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2020р. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Лакіза В.В., Геза Т.Д.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2020: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17; призначено справу до розгляду на "25" листопада 2020 р. о 15:00   год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект  Незалежності, 13, 1-й  поверх, зал засідань №105.
Позивач в судове засідання 25.11.2020 не з`явився, причини неявки не повідомив.
Державний виконавець в судове засідання 25.11.2020 не з`явився, під час звернення із апеляційною скаргою до суду, просив розглянути справу без його участі, яке було розглянуто та задоволено судом.
Відповідач в судовому засіданні 25.11.2020р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що підлягає залишенню без змін.
Крім того, від відповідача 25.11.2020 надійшов відзив на апеляційну скаргу із клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідачем було зазначено, що уповноважений представник КП «Лисичанськтепломережа» з 04.11.2020 по 18.11.2020 знаходився на лікарняному та не встиг, у встановлений ухвалою суду строк підготувати відзив на апеляційну скаргу. Під час розгляду вищевказаного клопотання, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Згідно п. 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Системний аналіз ст. 119 ГПК України свідчить, що встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву може бути продовжений за заявою учасника справи виключно в разі якщо строк для вчинення такої процесуальної дії не сплив.
Як вбачається із ухвали Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 учасникам справи було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження до 19.11.2020, що свідчить про сплив такого процесуального строку.
За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського суду позбавлена процесуальної можливості продовжити Комунальному підприємству "Лисичанськтепломережа" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу за його заявою.
Разом з тим, зважаючи на те, що представник Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" тривалий час перебував на лікарняному, апеляційний господарський суд вважає за необхідне з власної ініціативи продовжити відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на ухвалу господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 13.03.2018 у справі №913/994/17 повністю задоволено позовні вимоги ТОВ “Луганське енергетичне об`єднання” до Комунального підприємства “Лисичанськтепломережа” про стягнення 12197419,43 грн, з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 11077431,84 грн, 3% річних в сумі 275116,04 грн, інфляційні нарахування в сумі 791974,23 грн, за перевищення граничної величини електричної потужності в сумі 5679,54 грн, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 47217,78 грн та судовий збір в сумі 182961,29 грн.
На виконання рішення місцевим господарським судом 10.04.2018 було видано відповідний наказ № 913/994/17 від 10.04.2018.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.04.2019 було відкрито виконавче провадження №58725219 з примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/994/17. 
04.07.2019 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся   стягувач із заявою від 03.07.2019 №01-19/157 про повернення виконавчого документу (наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/994/17) стягувачу (а.с.111).
05.07.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)  винесено постанову про повернення виконавчого документу - наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/994/17, стягувачу. У п. 2 постанови від 05.07.2019 визначено вивести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору від 12.04.2019. Також у п. 3 постанови від 05.07.2019 визначено вивести в окреме виконавче провадження постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 05.07.2019. 
У межах зведеного виконавчого провадження №41206490 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову від 30.05.2019 з примусового виконання виконавчих документів, в тому числі наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 №913/994/17, про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:  
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_2 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_3 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_4 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_5 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_6 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_1  та всіх інших відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику – Комунальному підприємству “Лисичанськтепломережа” у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 21285555,41 грн.
В подальшому, боржник звернувся до державного виконавця із заявою від 16.06.2020 № 881 про виникнення в нього зобов`язань з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив зняти арешт з рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ “Райффайзен Банк Аваль” у м. Києві, МФО 380805, на суму зобов`язань з виплати заробітної плати та нарахованого єдиного внеску на заробітну плату за травень 2020 року в розмірі 2    345 926,56 грн.
У відповідь на вищевказану заяву, начальник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом №9434 від 20.07.2020 повідомив про відсутність підстав для звільнення коштів з під арешту.
Не погодившись із вищевказаними обставинами, Комунальне підприємство “Лисичанськтепломережа” звернулось до господарського суду Луганської області із скаргою на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління юстиції  (м. Харків) Пихоніної М.В., в якій просило: зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)        Пихоніну М.В. зняти арешт з грошових коштів у розмірі 2345926,56 грн, які передбачені для виплати заробітної плати, які містяться на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ “Райффайзен Банк Аваль” у м. Києві, МФО 380805. 
Як вже зазначалось вище, ухвалою господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17:
- задоволено скаргу Комунального підприємства “Лисичанськтепломережа” від 27.07.2020     №1083 на дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пихоніної М.В. з примусового виконання судового рішення у справі №913/994/17;
- знято арешт, накладений в межах примусового виконання наказу Господарського суду Луганської області від 10.04.2018 № 913/994/17, з грошових коштів у сумі 2345926,56 грн, які передбачені для виплати заробітної плати та містяться на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ “Райффайзен Банк Аваль” у м. Києві, МФО 380805.
При перегляді ухвали місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За приписами ст. 129 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. 
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках (ч.ч.1-3 ст.13 Закону України “Про виконавче провадження”).
Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна
Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених вище норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно, державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах, а також направляти платіжні вимоги про списання грошових коштів з рахунків боржника.
При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких заборонено звернення стягнення або накладення арешту, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Як вже зазначалось вище, державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження ВП №41206490 винесено постанову про арешт коштів боржника від 30.05.2019, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника, зокрема:  
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_2 ;
- МФО 380805 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві НОМЕР_1 та всіх інших відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику – Комунальному підприємству “Лисичанськтепломережа” у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 21285555,41 грн.
Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що під час здійснення заходів з примусового виконання рішення суду, державний виконавець може звертати стягнення на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову державного виконавця відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, з якого заборонено здійснювати примусове списання, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.
В свою чергу, чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати та будь-яких інших рахунків, які будуть використовуватись виключно для виплати заробітної плати та соціального внеску. 
Разом з тим, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).
Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.
У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру.
В свою чергу, така заява повинна містити інформацію в якому саме розмірі в боржника виникло зобов`язання з виплати заробітної плати своїм працівникам, на яку саме суму він просить скасувати арешт, до якої слід додати документи, на підтвердження зазначених вище обставин.
Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.05.2020 по справі №905/361/19, який є обов`язковим до застосування відповідно до приписів ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.
Як вже зазначалось вище, Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" зверталось до державного виконавця із заявою від 16.06.2020 № 881 в якій зазначило про виникнення в нього зобов`язань з виплати заробітної плати та просив зняти арешт з рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ “Райффайзен Банк Аваль” у м. Києві, МФО 380805, на суму зобов`язань з виплати заробітної плати та нарахованого єдиного внеску на заробітну плату за травень 2020 року в розмірі 2    345 926,56 грн.
До вищевказаної заяви  боржником було додано звіт про суми нарахованої заробітної плати та нарахованого єдиного внеску на заробітну плату за травень 2020 в розмірі 2    345    926, 56 грн.
Судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що звіт про суми нарахованої заробітної плати та нарахованого єдиного внеску на заробітну плату, є фінансовим документом обов`язкової звітності на підставі вимог діючого законодавства України, у зв`язку із чим є належним та допустимим доказом в розумінні ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, який свідчить про виникнення у підприємства зобов`язання із виплати заробітної плати та єдиного внеску.
Державний виконавець в листі №9434 від 20.07.2020 також не висловив жодних зауважень щодо неналежності вищевказаного документу як підстави для зняття арешту з грошових коштів в сумі  2    345    926, 56 грн., а лише зазначив, що на теперішній час відсутні підстави для зняття арешту із посиланням на положення статей 52, 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Апеляційний господарський суд погоджується із доводами державного виконавця, що Комунальне підприємство “Лисичанськтепломережа” не має рахунків із спеціальним режимом використання в АТ «Райффайзен Банк Аваль», які передбачені для виплати заробітної плати, у зв`язку із чим державним виконавцем було правомірно накладено арешт на грошові кошти, що містяться на вищевказаних рахунках.
Разом з тим, приймаючи до уваги виникнення у боржника зобов`язання із виплати заробітної плати та єдиного внеску, факт звернення останнього до державного виконавця із заявою в якій повідомлено про виникнення у нього такого зобов`язання, що було підтверджено документально, державний виконавець повинен був зняти арешт з грошових коштів на відповідну суму наявного у Комунального підприємства “Лисичанськтепломережа” зобов`язання з виплати заробітної плати та єдиного внеску.
Зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги факт звернення боржника до державного виконавця із заявою про зняття арешту з грошових коштів, які містяться на його рахунках, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо задоволення скарги Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" на дії державного виконавця та зняття арешту з грошових коштів у сумі 2345926,56 грн., які передбачені для виплати заробітної плати та містяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ,  відкритих в АТ "Райффайзен Банк Аваль".
Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17 підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на ухвалу господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17  - залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Луганської області від 17.08.2020 у справі №913/994/17 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя:                                                                       Н.О. Мартюхіна

Суддя:                    Т.Д. Геза 
                    
Суддя:                    В.В. Лакіза                                        

         ( Повний текст постанови складено 04.12.2019 року).